Справа № 600/5898/23-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2023-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року м. Чернівці Справа № 600/5898/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іванчука А.В., начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бушкевича А.В., в якому просить:

визнати протиправними та скасувати постанови відповідача 1 - державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці ЗМУМЮ Іванчука А.В.:

- про відкриття виконавчого провадження ВП № 72376695 від 15.08.2023;

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 72376695 від 15.08.2023;

- про стягнення виконавчого збору ВП № 72376695 від 15.08.2023;

- про арешт коштів боржника ВП № 72376695 від 15.08.2023.

зобов`язати відповідача 1 закрити виконавче провадження ВП № 72376695 від 15.08.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що оскаржувані постанови винесено протиправно, оскільки виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, не набрав законної сили.

На думку позивача, виконавче провадження ВП № 72376695 відкрито державним виконавцем з порушенням строку відкриття.

Крім того, позивач зазначав, що він не був повідомлений про відкрите виконавче провадження стосовно нього, тому був позбавлений права на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, надання пояснень та заперечень, оскарження дій виконавця, звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.

За вказаною позовною заявою ухвалою суду від 04.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених ст. 287 КАС України.

Ухвалою суду від 07.09.2023 клопотання сторін задоволено. Замінено первинних відповідачів державного виконавця Іванчука А.В. та начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бушкевича А.В. на належного відповідача - Другий відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Ухвалою суду від 07.09.2023, занесеною про протоколу судового засідання, у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління порядку та контролю за благоустроєм Інспекції з паркування Чернівецької міської ради

Другий відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач) подав до суду відзив, в якому заперечував проти позову. В обґрунтування заперечень відповідач зазначав, що приймаючи оскаржувані постанови державний виконавець діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством, оскільки пред`явлений до виконання виконавчий документ відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Після виступу із вступним словом та дослідженням матеріалів справи, сторонами заявлено клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи положення ст. 194 КАС України, суд вважає, що не має перешкод для розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши вступне слово сторін, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

07.03.2023 головним спеціалістом - інспектор з паркування інспекції з паркування, управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради Михайлов О.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відозапису) Серії СЕ № 0065706, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу 680,00 грн. У разі несплати штрафу, у порядку примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби, стягнуто з правопорушника подвійний розмір штрафу в сумі 1360,00 грн.

Із змісту постанови видно, що її копію надіслано позивачу рекомендованим листом за вих. № 20081 від 07.03.2023. Дата набрання постанови законної сили: 27.03.2023, строк пред`явлення постанови до виконання: 27.06.2023.

У постанові від 07.03.2023 також зафіксовано, що 17.01.2023 о 11 год. 36 хв. позивач на транспортному засобі Марки Ssa№g Yo№g, ДНЗ CE0045BE, за адресо м. Чернівці, вул. Богомольця Олександра 15, здійснив зупинку на перехресті, чим створив перешкоду для інших учасників руху, внаслідок чого порушив п 15.9(г) ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

У судовому засіданні позивач не заперечував, що є власником транспортного засобу Марки Ssa№g Yo№g, ДНЗ CE0045BE.

01.05.2023 управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради направило до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для примусового виконання постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) Серії СЕ № 0065706 від 07.03.2023.

15.08.2023 Другим відділом держаної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 72376695 з примусового виконання виконавчого документу постанови Серії СЕ № 0065706 від 07.03.2023, виданої управлінням порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради, про стягнення з позивача штрафу у сумі 1360,00 грн.

15.08.2023 Другим відділом держаної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову ВП № 72376695 про стягнення виконавчого збору, якою стягнуто з позивача виконавчий збір у розмірі 136,00 грн.

15.08.2023 Другим відділом держаної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову ВП № 72376695 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначеного для позивача розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 210,50 грн.

15.08.2023 Другим відділом держаної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову ВП № 72376695 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, усього на загальну суму 1706,50 грн.

У позовній заяві позивач зазначав та не заперечувалося відповідачем, що 15.08.2023, через СМС повідомлення ПриватБанку, позивач дізнався про арешт його карткового рахунку виконавчою службою, а через інтернет ресурс «Єдиний реєстр боржників» - про відкрите виконавче провадження Другим відділом держаної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

18.08.2023 позивач звернувся до відповідача для отримання інформації про відкрите виконавче провадження відносно нього, та в той же день отримав копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 72376695.

Вважаючи оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору та розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, арешт коштів боржника протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

У відповідності до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилами ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Як наслідок, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

У силу вимог ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже, виходячи з аналізу викладеного вище, можна прийти до висновку, що державний виконавець зобов`язаний відповідно до вимог чинного законодавства не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Матеріалами справи підтверджується, що 15.08.2023 Другим відділом держаної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 72376695 з примусового виконання постанови Серії СЕ № 0065706 від 07.03.2023, виданої управлінням порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради, про стягнення з позивача штрафу у сумі 1360,00 грн.

При цього, у постанові управлінням порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради Серії СЕ № 0065706 від 07.03.2023 вказано дату набрання постанови законної сили: 27.03.2023; строк пред`явлення постанови до виконання: 27.06.2023.

Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 72376695 від 15.08.2023, позивач серед іншого зазначав, що не отримував постанову Серії СЕ № 0065706 від 07.03.2023, тому виконавчий документ не набрав законної сили. Відтак, на думку позивача, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження винесена на підставі документу, що не набрав законної сили.

Дане твердження позивача суд відхиляє, оскільки із змісту постанови Серії СЕ № 0065706 від 07.03.2023 видно, що копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності надіслано на адресу позивача рекомендованим листом за вих. № 20081 від 07.03.2023.

Нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено особливості та порядок направлення постанов про накладення адміністративного стягнення на примусове виконання.

Так, ст. 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

У відповідності до ч. 3 ст. 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

Згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно зі ст. 300-1 КУпАП у разі сплати відповідальною особою, зазначеною у частині першій статті 142 цього Кодексу, або громадянином (резидентом) України, який ввіз на територію України транспортний засіб, зареєстрований за межами України, 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), до вручення такої постанови або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили така постанова вважається виконаною. Постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), також вважається виконаною у разі сплати штрафу за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності, залишеним уповноваженою посадовою особою на місці вчинення правопорушення на лобовому склі транспортного засобу, у тому числі шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня вчинення відповідного правопорушення.

У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частинах першій та другій статті 142 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.

У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до ст. 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не можуть бути направлені на примусове виконання до завершення процедури оскарження, та останні підлягають лише примусовому виконанню після закінчення строку, установленого ч. 1 ст. 307 КУпАП.

Судом встановлено, що постанову про притягнення до адміністративної відповідальності Серії СЕ № 0065706 від 07.03.2023 позивач не оскаржував у судовому порядку.

За правилами ч. 1 та 2 ст. 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, виконавчий документ, стягувачем за яким є державний орган повертається стягувачу без прийняття до виконання органом державної виконавчої служби, у разі пропуску тримісячного строку пред`явлення до виконання.

Тобто, що єдиною умовою для повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 4 ст. 4 вказаного Закону є недодержання саме стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Матеріалами справи підтверджується, що 01.05.2023 управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради направило на адресу відповідача для примусового виконання постанову про накладення адміністративного стягнення Серії СЕ № 0065706 від 07.03.2023, строком пред`явлення до виконання до 27.06.2023.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради подало заяву про примусове виконання вищевказаної постанови у строк встановлений ст. 12 Закону № 1404-VIII та ст. 308 КУпАП, що свідчить про правомірність прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 72376695 від 15.08.2023.

Оцінюючи доводи позивача щодо порушення відповідачем строку відкриття виконавчого провадження, як на підставу протиправності оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 72376695 від 15.08.2023, суд враховує, що відповідно до абз. 3 ч. 5 ст. 13 Закону № 1404-VIII порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Оскільки під час розгляду справи по суті встановлено, що стягувач не пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд приходить до висновку, що в державного виконавця були відсутніми визначені законом підстави для повернення виконавчого документа стягувачу, а відтак виконавець зобов`язаний був відкрити виконавче провадження, винісши відповідну постанову. За таких обставин порушення відповідачем строку винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не може слугувати самостійною та достатньою підставою для висновку про протиправність оскарженої постанови про відкриття виконавчого провадження.

Беручи до уваги вищенаведене, суд відмовляє позивачу в задоволенні позову в частині основної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 72376695 від 15.08.2023.

Інші твердження позивача щодо протиправності оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 72376695 від 15.08.2023 суд відхиляє, оскільки вони не спростовують правомірність відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про накладення адміністративного стягнення Серії СЕ № 0065706 від 07.03.2023.

Положеннями п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що похідна позовна вимога це вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Частиною 1 ст. 160 КАС України обумовлено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

В обґрунтування решти позовних вимог позивач посилався на протиправність оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 72376695 від 15.08.2023.

Оскільки позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування постанов про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 72376695 від 15.08.2023, про стягнення виконавчого збору ВП № 72376695 від 15.08.2023, про арешт коштів боржника ВП № 72376695 від 15.08.2023, а також зобов`язання відповідача закрити виконавче провадження ВП № 72376695 від 15.08.2023, є похідними вимогами та залежить від задоволення основної вимоги, тому також не підлягають до задоволення.

Стосовно обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до висновку, що сформульований у постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 у справі № 800/301/16, який в подальшому було підтримано Верховним Судом, зокрема у постановах від 22.08.2019 у справі № 288/1557/16-а та від 29.11.2022 у справі № 420/2429/20, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Аналогічний висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 802/2474/17-а.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

З цього видно, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Відсутність у заявника прав чи обов`язків у зв`язку із вчиненням оскаржуваних дій не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із адміністративним позовом.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи позивача з боку відповідача, який стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Предметом спору у даній справі є протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про накладення адміністративного стягнення Серії СЕ № 0065706 від 07.03.2023.

Порушення своїх прав та інтересів позивач, серед іншого, обґрунтовує тим, що незгідний з постановою про накладення адміністративного стягнення Серії СЕ № 0065706 від 07.03.2023, на підставі якої відкрито виконавче провадження ВП № 72376695 від 15.08.2023.

Водночас, з матеріалів справи не вбачається, що позивач оскаржував в судовому порядку постанову про накладення адміністративного стягнення Серії СЕ № 0065706 від 07.03.2023. Наведена обставина позивачем не заперечувалася під час розгляду справи по суті.

Окремо суд звертає увагу, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом визнання протиправними та скасування оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору та розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, арешт коштів боржника протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, оскільки не відповідає способу, що передбачений законодавством.

Зокрема, ст. ст. 287 289 КУпАП встановлено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови або з моменту її отримання.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

На переконання суду, незгода позивача з постановою про накладення адміністративного стягнення Серії СЕ № 0065706 від 07.03.2023, на підставі якої відкрито виконавче провадження ВП № 72376695 від 15.08.2023, є підставою для звернення до суду з позовною заявою, з урахуванням вимог ст. ст. 287 289 КУпАП та ст. 286 КАС України, про визнання протиправною та скасування вказаної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи невідповідність обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд вважає, що вказана обставина є окремою підставою для відмови в задоволенні позову.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положення ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 90 КАС України).

Позивач під час розгляду справи по суті, не довів належними засобами доказування обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та наявні докази, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, та за відсутності понесення відповідачами судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 2, 9, 14, 72 - 77, 139, 241 - 246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач Другий відділ держаної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Леоніда Дергача, 25 - 27, м. Чернівці, ).

Суддя В.К. Левицький