Справа № 489/4362/23
Суддя: Микульшина Г. А.
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/4362/23
Провадження № 2-а/489/77/23
РІШЕННЯ

Іменем України

07 вересня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Микульшиної Г.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив

В серпні 2023 позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Крижанівського В.П. звернувся до суду з позовом до Головного управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, третя особа: інспектор батальйону № 3 рота 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенант поліції Левкович Ігор Ігорович.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 23.12.2022 відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 6318632, відповідно до якої він начебто керуючи транспортним засобом NISSAN X-TRAIL, номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. ОСОБА_1 свою провину у вчиненні даного правопорушення заперечує. Посилається на те, що його було зупинено працівником поліції без належним правових підстав. Також вказував, що в оскаржуваній постанові не зазначено серію та номер технічного засобу, на який здійснювалась відео фіксація начебто скоєного ним порушення. Також зазначав, що на його переконання відсутні докази, які підтверджують, що саме він перебував за кермом автомобіля. Крім викладеного позивач посилався на те, що фабула правопорушення, викладена в оскаржуваній постанові, не відповідає вказаному в ній нормативно-правовому акту, яким передбачено таке порушення. А саме відповідно до положень ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. В той же час описуючи правопорушення, вчинене позивачем, працівник поліції зазначав, що він не пред`явив посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, відповідальність за що передбачена ч. 1ст. 126 КУпАП.

Посилаючись на вищевикладені обставини, ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову серії ЕАР № 6318632 від 23.12.2022 та закрити провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.08.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, 08.08.2023 відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; визнано поважними причини пропуску позивачем для звернення до суду, в зв`язку з чим такий строк поновлено.

11.08.2023 від представника позивача надійшла заява про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду,оскільки ним пропущено строк для звернення з таким позовом до суду.

15.08.2023 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог діючого законодавства, на відеозаписі з нагрудного відеореєстратора працівника поліції зафіксовано, що ОСОБА_1 було зупинено на блок-посту та встановлено що він керує транспортним засобом, не маючи права керування даним транспортним засобом. Наявність розбіжності фабули вчиненого правопорушення зі змістом визначеного нормативно-правового акту, яким передбачено адміністративну відповідальність, заперечує.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними управлінських функцій.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 6318632, вбачається, що ОСОБА_1 , 23.12.2022 о 12:56 в с. Мішково-Погорілове шосе Баштанське 5 км. керуючи транспортним засобом NISSAN X-TRAIL, номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 а ПДР керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ. Вказане адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, внаслідок чого на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3 400,00 грн.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлений Правилами дорожнього руху.

Згідно п. 2.1а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

В той же час відповідно до положень частини 1 статті 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Досліджуючи матеріали справи № 489/4362/23, судом встановлено, що у постанові серії ЕАР № 6318632 від 23.12.2022 містяться у розбіжності в описанні вчинено адміністративного правопорушення та у визначеному нормативно-правовому акті, якій передбачає відповідальність за таке порушення. А саме в постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що ОСОБА_1 «не пред`явив посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії». В той же час ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за «керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом». При цьому з системного аналізу положень частин першої та другої статті 126 КУпАП вбачається, що поняття «не надав посвідчення водія» та «не мав права керування транспортними засобами» не є тотожними.

Постанова про адміністративне правопорушення - це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Судом встановлено, що суть адміністративного правопорушення, за яке позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, не відповідає нормативно-правовому акту, зазначеному у постанові (ч. 2 ст. 126 КУпАП).

Суд повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ «Коробов проти України» №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

Отже, суд повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Вимоги вказаних правових норм не були дотримані працівниками поліції при складанні оскаржуваної постанови.

Аналізуючи обставини справи, досліджені матеріали, зокрема оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення, суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, за порушення якого її було притягнуто до адміністративної відповідальності.

При цьому суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача проти позову, оскільки вони не спростовують той факт, що в оскаржуваній постанові в описанні вчиненого адміністративного правопорушення та у вказаному нормативно-правовому акті, який передбачає відповідальність, існують невідповідності. Також суд не приймає до уваги клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду,оскільки згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.08.2023 визнано поважними причини пропуску позивачем для звернення до суду, в зв`язку з чим такий строк поновлено.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи беззаперечних доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про задоволення позову, скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, що відповідає положенням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Положеннями статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки Управління патрульної поліції в Миколаївській області не є самостійною юридичною особою, то судові витати у розмірі 536,80 грн. підлягають стягненню саме з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 6318632 від 23.12.2022 та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б/1;

третя особа: інспектор батальйону № 3 рота 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенант поліції Левкович Ігор Ігорович, адреса: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б/1.

Повний текст рішення складено 07.09.2023.

Суддя Г.А. Микульшина