Справа № 420/13983/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов (а.с.1-7) ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі ДВБ НПУ), в якому позивач просить суд: - визнати протиправною відмову відповідача від 09.06.2023 №85аз/42-05ЦА/02-23 щодо не зарахування на момент переходу на службу у Національну поліцію України йому - ОСОБА_1 , стажу служби в податковій міліції з 08.09.2015 по 06.07.2018 до стажу служби в органах Національної поліції України; - зобов`язати відповідача зарахувати на момент переходу на службу у Національну поліцію України йому - ОСОБА_1 , стаж служби в податковій міліції з 08.09.2015 по 06.07.2018 до стажу служби в органах Національної поліції України, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки відповідно до ч.1 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію», та здійснити нарахування грошового забезпечення та виплати його, з урахуванням проведених виплат.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначив, що у період з 08.09.2015 по 06.07.2018 проходив службу в податковій міліції, під час проходження якої йому присвоєні спеціальні звання. Наразі проходить службу в ДВБ НПУ.

06.06.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування стажу служби в податковій міліції до стажу служби в органах Національної поліції України, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки. Однак за результатом розгляду заяви листом від 09.06.2023 року №85аз/42-05ЦА/02-23 відмовлено у задоволенні заяви з посиланням на те, що стаття 78 Закону України «Про Національну поліцію» містить вичерпний перелік та служба в податковій міліції в цьому переліку відсутня.

Позивач вважає таку відмову протиправною, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 07.10.2020 у справі №826/16143/18, від 13.08.2021 у справі №440/1564/20, від 02.06.2022 у справі №280/8419/20, згідно якої служба в органах податкової міліції має такий же правовий статус як і служба в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу, тому така служба підлягає зарахуванню до вислуги років в поліції на підставі п.3 ч.2 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію», що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки з урахуванням відповідної вислуги років.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 19.06.2023 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову (а.с.32).

Ухвалою суду від 26.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.47).

Представник відповідача подав відзив на позов (а.с.54-62), у якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що служба в податковій міліції відсутня у переліку ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію», а тому, не може бути зарахована до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Також представник посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19.11.2019 року у справі №520/903/19, згідно якого при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, слід застосовувати приписи ч.2 ст.78 Закону України «Про національну поліцію», у якій встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції.

Представник відповідача звертає увагу, що «органи внутрішніх справ» та «органи державної податкової служби» це різні державні органи, окремі центральні органи виконавчої влади, а тому прирівняння служби в податковій міліції до служби в органах внутрішніх справ України не допускається.

Крім того, пунктом 2 Постанови «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» №1716 від 30.10.1998 року визначено, що зарахування поліцейським до вислуги років служби в податковій міліції здійснюється та має значення лише для призначення пенсії за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, що не стосується суті спору та не має жодного відношення до зарахування служби в податковій міліції до стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.

Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач до суду подав відповідь на відзив (а.с.66-70), у якій зазначає про безпідставність доводів відповідача та просить задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позові.

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Судом встановлено, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_1 , а.с.8) проходив службу в органах внутрішніх справ (особистий №М-120894).

Наказом Державної фіскальної служби України від 18.08.2015 №2970-0 майора міліції ОСОБА_1 08.09.2015 року зараховано у розпорядження ДФС України як такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ України (а.с.19-20).

Наказом Державної фіскальної служби України від 05.07.2018 року №430-о звільнено в запас Збройних Сил України за ст.64 п. «ж» (за власним бажанням) підполковника податкової міліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого сектору викриття кримінальних правопорушень у митній сфері оперативного управління державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області (а.с.18).

Обставини проходженян позивачем служби у податковій міліції ДФС України у період з 08.09.2015 по 06.07.2018 підтверджуються також послужним списком позивача (а.с.13-17).

Наказом ДВБ НПУ від 20.06.2022 №253о/с підполковника поліції ОСОБА_1 призначено заступником начальника управління начальником управління відділу моніторингу та зонального контролю Одеського управління з посадовим окладом 3400 грн, звільнивши з посади старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок цього ж управління (а.с.64).

Наказом ДВБ НПУ від 14.07.2022 №269о/с підполковнику поліції ОСОБА_1 відповідно до ст.78 Закону України «Про Національну поліцію» установлено стаж служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки станом на 01.07.2022 року - 15 років 05 місяців 04 дні. Підстава: висновок комісії з обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки від 01.07.2022 року (а.с.65).

06.06.2023 року представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом, у якому просив надати інформацію про зарахування до стажу служби в поліції ОСОБА_1 періоду проходження служби в податковій поліції з 08.09.2015 по 06.07.2018 (а.с.23-25).

Листом від 09.06.2023 року №85аз/42-05ЦА/02-23 відповідач повідомив, що оскільки статтею 78 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено вичерпний перелік видів служб та часу роботи, які зараховуються до стажу служби в поліції, а служба в підрозділах податкової міліції в цьому переліку відсутня, відповідно не має правових підстав для її зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції (а.с.21-22).

Позивач, не погодившись із відмовою у зарахуванні до його стажу служби в поліції періоду служби в податковій міліції, звернувся до суду з даним позовом.

Справа рохглянута у письмовому провадженні.

Дослідивши заяви по суті учасників справи та налдані ними докази суд дійшов висновку про наявність пістав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Частинами 1 та 2 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII (далі Закон №580-VIII) визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 78 Закону №580-VIII встановлено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Згідно Розділу ІХ «Соціальних захист поліцейських» Закону №580-VIII, до соціального захисту відноситься й грошове забезпечення поліцейських. Поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання (ч.1 ст. 94 Закону №580-VIII).

Згідно п.3 ч.2 ст. 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховуються служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Проте до реформування органів міліції (органів внутрішніх справ), особи проходили службу не тільки в в органах внутрішніх справ, але і в податковій міліції.

Проходження служби в податковій міліції було регламентовано розділом XVIII-2 (Податкова міліція) ПКУ, яким доповнено Податковий кодекс України Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» від 05.07.2012 року №5083-VI (набрав чинності з 12.08.2012 року). У подальшому вказаний розділ Розділ XVIII-2 (Податкова міліція) ПКУ Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797-VIII від 21.12.2016 виключено (застосовується з 25 вересня 2021 року).

Підпунктом 348.1, 348.2 ст. 348 ПК України було визначено, що податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Завданнями податкової міліції є: запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у сфері оподаткування та бюджетній сфері, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук осіб, які переховуються від слідства та суду за кримінальні та інші правопорушення у сфері оподаткування та бюджетній сфері; забезпечення безпеки діяльності працівників контролюючих органів, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

Пунктом 353.1 ст.353, пунктом 356.1 ст.356 ПК України було встановлено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом №580-VIII та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Вирішуючи спірні правовідносини суд вважає необхідним в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України врахувати висновки Верховного Суду щодо застосування норм справа у подібних правовідносинах.

У справі №826/16143/18 Верховний Суд аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження статусу такої служби (постанова від 04.10.2020 року).

У контексті спірних правовідносин у справі №380/7750/20 Верховний Суд дійшов висновку, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України.

Вказана правова позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 13.08.2021 у справі №440/1564/20, від 11.11.2021 у справі №280/1546/21, від 02.06.2022 у справі №280/8419/20, від 22.12.2022 по справі №380/8659/20.

Суд з урахуванням правових висновків Верховного Суду, відповідно до яких стаж служби в органах податкової міліції прирівнюється до стажу проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, дійшов висновку, що відповідачем необґрунтовано не включено проходження служби позивачем у податковій міліції до стажу служби в поліції. Позивачу до стажу служби в поліції необхідно зарахувати період проходження ним служби в податковій міліції з 08.09.2015 по 06.07.2018.

При цьому посилання представника відповідача у відзиві на позов на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19.11.2019 року у справі №520/903/19, є безпідставними, оскільки спірні правовідносини, які були предметом розгляду у вказаній справі, не є подібними до правовідносин у цій справі та стосувалися питання врахування до календарної вислуги років часу навчання у вищому навчальному закладі до початку служби в органах поліції.

Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання протиправною відмову відповідача від 09.06.2023 №85аз/42-05ЦА/02-23 щодо не зарахування на момент переходу на службу у Національну поліцію України йому стажу служби в податковій міліції з 08.09.2015 по 06.07.2018 до стажу служби в органах Національної поліції України та зобов`язання відповідача зарахувати на момент переходу на службу у Національну поліцію України йому стаж служби в податковій міліції з 08.09.2015 по 06.07.2018 до стажу служби в органах Національної поліції України, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки відповідно до ч.1 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію» пілягають частковому задоволенню шляхом: визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо зарахування позивачу до стажу служби в поліції період служби в податковій міліції з 08.09.2015 по 06.07.2018 року та зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу служби в поліції період служби в податковій міліції з 08.09.2015 по 06.07.2018 року.

Позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити йому нарахування грошового забезпечення та виплати його, з урахуванням проведених виплат, які позивач пов`язує з вимогами щодо зобов`язання відповідача зарахувати на момент переходу на службу у Національну поліцію України йому стаж служби в податковій міліції з 08.09.2015 по 06.07.2018 до стажу служби в органах Національної поліції України, не підлягають задоволенню, оскільки право на відповідне грошове забезпечення виникне у позивача при визначенні йому відповідного стажу в органах Національної поліції України.

Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст. 73, 74, 75, 76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач за подання адміністративного позову сплати 1073,60 грн судового збору (а.с.30).

Суд вважає, що на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 800,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції період служби в податковій міліції з 08.09.2015 по 06.07.2018.

Зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції період служби в податковій міліції з 08.09.2015 по 06.07.2018.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 800,00 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва