Справа № 300/1036/23
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" вересня 2023 р. справа № 300/1036/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Косівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) в інтересах якої діє адвокат Юрчук С.В. (далі представник позивача) звернулася до суду з адміністративним позовом до Косівської міської ради (далі - відповідач) в якому просить:
- визнати протиправною відмову Виконавчого комітету Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області у веденні догляду ОСОБА_1 та призначенні компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 ;
- зобов`язати Виконавчий комітет Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення її особою, яка надаватиме соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 .
Позов обґрунтовано тим, що позивач, 13.07.2022, звернулася до Косівської міської ради із письмовою заявою та відповідним пакетом документів про призначення її особою, що буде вести догляд за батьком ОСОБА_2 , 1941 р.н., як інвалідом І групи. Проте, виконавчий комітет Косівської міської ради рішенням №89-3 від 27 липня 2022 року вирішив відмовити їй у призначенні такою особоюу зв`язку з обмеженими фінансовими ресурсами у бюджеті Косівської територіальної громади на 2022 рік, непередбаченість коштів на компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. На думку позивача, такі дії відповідача щодо прийняття оскаржуваного рішення є протиправними, а рішенням таке, що підлягає скасуванню.
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 20.03.2023 відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). (а.с.34-35)
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву (а.с. 44-49), відповідно до якого проти позову заперечив. У відзиві представник відповідача вказав на те, що підставами для відмови Косівської міської ради у призначенні ОСОБА_1 особою, що буде вести догляд за своїм батьком ОСОБА_2 є не тільки через обмежені фінансові ресурси у бюджеті Косівської міської територіальної громади на 2022 рік (не передбачені кошти на компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі), а також і в не дотриманні Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859, так як, позивач звертаючись до відповідача із заявою про призначення її особою, яка буде вести догляд за батьком ОСОБА_2 як інвалідом І групи, який потребує постійного стороннього догляду не подала всі необхідні документи, що передбачені підпункту 1 пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі», а саме: затверджену форму заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі; затверджену форму заяви про згоду отримувати соціальні послуги; заяву про надання компенсації; показники (висновок) за якими здійснюється комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг; декларацію про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за формою, затвердженою Міністерством соціальної політики України.
Також, представник відповідача у відзиві на позовну заяву звернув увагу на те, що рішенням Виконавчого комітету Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області № 168-7 від 28.12.2022 призначено та зареєстровано ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , помічником свого дідуся ОСОБА_2 для допомоги у здійсненні його прав та виконанні обов`язків терміном на 1 рік, та видано відповідне посвідчення на ім`я ОСОБА_3 № 14 від 10.01.2023, тобто на момент звернення позивача до суду із цим позовом, вже призначено відповідальну особу. Враховуючи зазначене просить суд відмовити у задоволенні позову.
У відповіді на відзив позивач серед іншого зазначила про те, що на сьогоднішній день її син після отримання поранення під час захисту Батьківщини та тривалого лікування продовжує військову службу в лавах ЗС України. У зв`язку з чим її син не може виконувати постійний догляд за дідом ОСОБА_2 та відповідно не використав надане право бути помічником інваліда.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
ОСОБА_2 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є інвалідом І групи та потребує постійного стороннього догляду безстроково, зазначене підтверджується Довідкою до акту огляду-соціальною експертною комісією Серія 12 ААБ №411095 від 17.07.2020 (а.с. 16).
Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 16.02.2023, ОСОБА_2 , на час складання цього акту, взятий на облік внутрішньо переміщеної особи, який фактично проживає в АДРЕСА_1 , у будинку своєї дочки ОСОБА_1 . Також в акті зазначено про те, що ОСОБА_2 є інвалідом І групи (підгрупа Б) та потребує постійного стороннього догляду. (а.с. 31)
Із матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , 13.07.2022, звернулась до відповідача із заявою про призначення її особою, яка буде вести догляд за батьком ОСОБА_2 як інвалідом І групи, який потребує постійного стороннього догляду.
Косівська міська рада розглянувши вказану заяву позивача від 13.07.2022 прийняла оскаржуване рішення від 27.07.2022 №89-3, яким відмовила позивачув призначенні її особою, що буде вести догляд за своїм батьком ОСОБА_2 , 1941 р.н., як за інвалідом І групи у зв`язку із тим, що через обмежені фінансові ресурси у бюджеті Косівської міської територіальної громади на 2022 рік не передбачені кошти на компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (а.с.18).
Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішення від 27.07.2022 позивач звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Закон України «Про соціальні послуги» (далі Закон №2671-VII) визначає основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах.
Пунктом 17 статті 1 указаного Закону №2671-VII передбачено, що соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.
Суб`єктами системи надання соціальних послуг є, зокрема, надавачі соціальних послуг (п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону№2671-VII).
Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону №2671-VII до надавачів соціальних послуг недержавного сектору належать підприємства, установи, організації, крім визначених частиною другою цієї статті, громадські об`єднання, благодійні, релігійні організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності.
Згідно п. 1 ч. 6 ст. 8 Закону №2671-VII фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є особами з інвалідністю I групи.
За правилами ч. 7 ст. 8 Закону №2671-VII фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 р. № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, (далі - Порядок №859).
Цей Порядок встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги відповідно до переліку тяжких захворювань, розладів, травм, станів, що дають право на одержання державної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, надання такій дитині соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1161 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 9, ст. 306).
Пункт 2 Порядку 859 визначає категорії осіб, яким компенсація не призначається. Компенсація не призначається: 1) фізичним особам, які надають соціальні послуги особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку, якщо такі особи отримують: соціальні послуги з догляду вдома, паліативного, стаціонарного догляду; виплати на догляд відповідно до Законів України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю (крім осіб з інвалідністю з дитинства I групи); 2) фізичним особам, які надають соціальні послуги та отримують допомогу на догляд відповідно до Закону України Про психіатричну допомогу; 3) фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на професійній основі.
Відповідно до п.3 Порядку №859 компенсація призначається і виплачується структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад (далі - уповноважені органи) за місцем проживання / перебування осіб, яким надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.
За змістом п.7 Порядку № 859 призначення і виплата компенсації здійснюються уповноваженим органом з місяця подання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, таких документів: 1) у паперовій формі: заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі; заяви про згоду отримувати соціальні послуги; копії свідоцтва про народження дитини (у разі надання дитині соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі); декларації про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за формою, затвердженою Мінсоцполітики. У декларації також зазначається інформація про склад сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги; копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (для осіб з інвалідністю); висновку лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді громадян похилого віку внаслідок когнітивних порушень за формою, затвердженою МОЗ; висновку лікарської комісії медичного закладу щодо потреби в догляді невиліковно хворих осіб, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, за формою, затвердженою МОЗ; копії медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років за формою, затвердженою МОЗ; довідки про захворювання дитини на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, про те, що дитина отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що видана лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, встановленими МОЗ; копії рішення суду про обмеження цивільної дієздатності або визнання недієздатною особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (для недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена); копії рішення суду або органу опіки та піклування про призначення опікуна або піклувальника особі, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (для опікунів або піклувальників). Копії поданих документів засвідчуються посадовими особами уповноваженого органу або центру надання адміністративних послуг, який прийняв заяви про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги.
Уповноважений орган протягом двох робочих днів після отримання заяв про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та про згоду отримувати соціальні послуги здійснює комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, за показниками згідно з додатком.
Комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, здійснюється фахівцями уповноваженого органу разом із представниками закладу охорони здоров`я, надавачів соціальних послуг із залученням особи, яка потребує надання соціальних послуг, та/або її законного представника.
За результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, уповноваженим органом готується висновок за формою згідно з додатком.
Особа потребує надання соціальних послуг, якщо за результатами комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, їй установлено IV чи V групу рухової активності.
Згідно п.14 Порядку № 859 компенсація призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця з дня звернення подано всі необхідні документи. Рішення про призначення компенсації або про відмову в її наданні приймається уповноваженим органом протягом 10 днів з дати подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, і наступного дня після його прийняття надсилається фізичній особі, яка надає соціальні послуги.
Суд встановив, що ОСОБА_1 звернулася до Косівської міської ради із заявою про призначення її особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859, на яку отримала рішення №89-3 від 27.07.2022 про відмову у призначенні і виплаті компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив про те, що до поданої заяви від 13.07.2023 позивач долучила наступні документи, а саме: заяву про дозвіл по догляду за батьком, інвалідом 1 групи ОСОБА_2 ; акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 6391 від 08.07.2022; довідку про склад сім`ї; копії паспорта ОСОБА_1 та копію картки платника податків; копії паспорта та копії довідки до акту огляду медико-соціальної експертизи ОСОБА_2 .
Однак, в оскаржуваному рішенні відповідач не надав оцінки поданим позивачем документам, не надав роз`яснення про необхідність подати інші документи передбачені Порядком №859, натомість вказав на обмежені фінансові ресурси у бюджеті Косівської міської територіальної громади на 2022 рік, яким не передбачені кошти на компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.
Суд звертає увагу на те, що фінансування надання соціальних послуг регламентовано статтею 27 Закону№2671-VII.
Частиною першою статті 27 Закону №2671-VII визначено, що фінансування надання соціальних послуг здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, спеціальних фондів, коштів підприємств, установ та організацій, плати за соціальні послуги, коштів благодійної допомоги (пожертвувань) та інших джерел, не заборонених законом.
Так, на час звернення позивача, про призначення її особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі 13.07.2022, абзацом 2 пункту 15 Порядку № 859 було передбачено, що виплата компенсації та покриття витрат на її доставку здійснюються відповідно до підпункту "а" пункту 4 частини першої статті 89 Бюджетного кодексу України за рахунок коштів місцевих бюджетів.
Відповідно до підпункту "а" пункту 4 частини першої статті 89 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на час звернення ОСОБА_1 до відповідача про призначення її особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) до видатків, що здійснюються з бюджетів сіл, селищ та міст належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення: а) державні програми соціального забезпечення: притулки для дітей, центри соціально-психологічної реабілітації дітей та соціальні гуртожитки для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування (якщо не менше 70 відсотків кількості дітей, які перебувають у цих закладах, припадає на територію відповідної територіальної громади), малі групові будинки; територіальні центри соціального обслуговування (надання соціальних послуг); центри соціальної реабілітації дітей з інвалідністю; центри професійної реабілітації осіб з інвалідністю, дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім`ї; компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги громадянам похилого віку, особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують сторонньої допомоги.
Згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, зокрема й на компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги громадянам похилого віку, особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують сторонньої допомоги.
Таким чином, станом на час звернення позивача про призначення її особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі 13.07.2023, чинне законодавство передбачало здійснення виплати такої компенсації за рахунок коштів місцевих бюджетів.
Що стосується доводів відповідача про те, що в бюджеті Косівської міської ради на 2022 рік не передбачені кошти на виплату компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, то суд звертає увагу на таке.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
За приписами Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини (далі - ЄСПЛ) (статті 1, 17).
Отже, згідно усталеної практики ЄСПЛ, посилання органами державної чи місцевої влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.
Суд в спірному випадку бере до уваги норми статей 89, 91 Бюджетного кодексу України.
Щодо тверджень відповідача викладених у відзиві на позов, про те, що рішенням Виконавчого комітету Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області № 168-7 від 28.12.2022 призначено та зареєстровано ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , помічником свого дідуся ОСОБА_2 для допомоги у здійсненні його прав та виконанні обов`язків терміном на 1 рік, та видано відповідне посвідчення на ім`я ОСОБА_3 № 14 від 10.01.2023 суд зазначає таке.
Станом на день подання позивачем заяви про призначення її особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (13.07.2022) та на день прийняття оскаржуваного рішення №89-3 (27.07.2022) у ОСОБА_2 не було призначено та зареєстровано ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , його помічником для допомоги у здійсненні його прав та виконанні обов`язків, оскільки таке рішення прийнято відповідачем 28.12.2022, тобто уже після виникнення спірних правовідносин між позивачем та відповідачем.
Крім того, суд також враховує те, що ОСОБА_3 , згідно довідки №855 від 12.04.2023 командира військової частини НОМЕР_1 , перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 24.02.2022 згідно наказу №2 від 24.02.2022 по теперішній час, у зв`язку з чим не може здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 .
Отже, відмова Косівської міської ради не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, є необґрунтованою, а тому позовні вимоги слід задовольнити та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення її особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 .
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, пункт 29).
Крім того, згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України,в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням встановлених обставин та наведених правових положень, суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано приписів частини 2 статті 2 КАС України, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, позов таким, що підлягає до задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Косівської міської ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн, згідно квитанції від 10.03.2023.
Керуючись ст.ст. 2, 13, 14, 77, 90, 241-246, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною відмову Виконавчого комітету Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області у веденні догляду ОСОБА_1 та призначенні компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 .
Зобов`язати Виконавчий комітет Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення її особою, яка надаватиме соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Косівської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 04054228) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач Косівська міська рада (ідентифікаційний код юридичної особи 04054228), адреса: майдан Незалежності, 11, м. Косів, Івано-Франківська область, 78600.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.