Справа № 134/997/23
Суддя: Кантониста О. О.
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 134/997/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 серпня 2023 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

за участю: секретаря судового засідання Азарян М.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль Вінницької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

12 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Крижопільського районного суду із вищевказаним позовом, в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення № 380 від 20 березня 2023 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн., а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20 березня 2023 року начальником Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковником Ліщиною Я.М. було винесено постанову в адміністративній справі № 380, якою його (позивача) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Про наявність вказаної постанови йому стало відомо лише 08 червня 2023 роки, коли він отримав постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 71926651 щодо виконання оскаржуваної постанови.

Наступного дня при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження він дізнався, що відповідно до змісту оскаржуваної постанови його визнано винним в порушенні вимог абзацу другого частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: йому ставиться у вину те, що він 14 березня 2023 року на 08 год. 00 хв. не з`явився до другого відділу Тульчинського РТЦК та СП для проходження військово-лікарської комісії. Окрім того, в постанові вказано, що 11 березня 2023 року він відмовився від отримання повістки № В2/1606, відповідно до якої він повинен був з`явитися до другого відділу Тульчинського РТЦК та СП.

Позивач вказує, що зазначені в постанові обставини не відповідають дійсності, оскільки 11 березня 2023 року він не зустрічався з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 та будь-якої повістки, в тому числі за № В2/1606, про виклик до другого відділу РТЦК та СП йому ніхто не вручав, відповідно від її отримання він не міг відмовитися. Протокол про адміністративне правопорушення № 352 від 14.03.2023 у його присутності не складався та йому не вручався.

Таким чином, про те, що відносно нього в ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває адміністративна справа за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП і що її розгляд призначено на 20 березня 2023 року йому також нічого не було відомо.

При цьому, про час та місце розгляду даної справи його належним чином не було повідомлено, що порушило його права, передбачені статтею 268 КУпАП.

З огляду на викладене, позивач вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення № 380 від 20 березня 2023 року є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 19 червня 2023 року визнано поважною причину пропуску позивачем ОСОБА_1 строку на звернення до суду з даним позовом та поновлено такий строк, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Окрім того, постановлено витребувати у Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки належним чином засвідчені копії всіх матеріалів, що стали підставою для винесення постанови № 380 від 20.03.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Протокольними ухвалами Крижопільського районного суду від 29 червня 2023 року та 10 липня 2023 року за клопотаннями представника відповідача розгляд справи було відкладено.

26 липня 2023 року на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. До відзиву долучив засвідчені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування відзиву представник відповідача вказує, що 11 березня 2023 року позивачу ОСОБА_1 було наказано прибути 14 березня 2023 року о 08 годині до другого відділу Тульчинського РТЦК та СП для проходження медичного огляду. Оскільки ОСОБА_1 відмовився отримувати повістку № В2/1606, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено її зміст усно та складено акт, яким засвідчено відмову ОСОБА_1 отримувати повістку.

Незважаючи на те, що позивачу було повідомлено про необхідність з`явитися до другого відділу Тульчинського РТЦК та СП для проходження військово-лікарської комісії, він проігнорував виклик і у визначений час до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився, таким чином не виконав свій законодавчий обов`язок, передбачений Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що підтверджується рапортом начальника обліку мобілізаційної роботи.

За таких обставин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а саме - порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період.

В зв`язку з цим 14 березня 2023 року начальником відділення обліку мобілізаційної роботи другого відділу Тульчинського РТЦК та СП капітаном ОСОБА_2 в присутності ОСОБА_1 було складено протокол № 352 про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Від надання пояснень та отримання копії протоколу ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків, про що зроблено відповідну відмітку в протоколі.

На розгляд справи 20 березня 2023 року ОСОБА_1 не прибув. За результатами розгляду справи на підставі протоколу з долученими матеріалами начальником Тульчинського РТЦК та СП підполковником ОСОБА_3 того ж дня було прийнято постанову № 380, якою накладено на ОСОБА_1 штраф в розмірі 3400 грн.

Копію постанови № 380 було направлено ОСОБА_1 01 квітня 2023 року, однак 25 квітня 2023 року конверт з постановою повернувся неврученим із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Представник відповідача зазначає, що судова практика свідчить про те, що листи, які повернулися із відміткою «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини» вважаються належно врученими.

Оскільки копія постанови № 380 від 20 березня 2023 року надсилалася ОСОБА_1 на адресу його зареєстрованого місця проживання, на думку представника відповідача, твердження позивача про те, що йому не було вручено постанову не відповідають дійсності.

Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що позивач пропустив строк на оскарження постанови, що також є підставою для відмови в задоволенні позову.

Разом з тим, у відзиві серед додатків зазначено клопотання про поновлення строку, проте фактично таке клопотання подано не було.

03 серпня 2023 року вищевказаний відзив з додатками відповідачем подано до канцелярії суду разом із заявою про поновлення строку. В даній заяві представник відповідача просить поновити строк для подачі відзиву на позов та долучити відзив до матеріалів справи, мотивуючи тим, що оскільки відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» у період воєнного часу на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки покладаються функції проведення мобілізаційних заходів, необхідних для забезпечення обороноздатності держави, ІНФОРМАЦІЯ_3 не мав достатньо часу для ознайомлення з матеріалами позовної заяви, тому пропустив строк на подання відзиву. В зв`язку з цим просить суд визнати поважними причини пропуску строку та поновити процесуальний строк відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України.

Окрім того, 29 серпня 2023 року від представника відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів, у якому він просить долучити до справи відповідь Городківської сільської ради № 381 від 27.07.2023 року та копії табелів обліку використання робочого часу і підрахунку заробітку за березень та квітень 2023 року, посилаючись на те, що вказані докази підтверджують той факт, що позивач ОСОБА_1 перебував в межах Городківської сільської територіальної громади, а отже мав можливість отримати поштове відправлення з оскаржуваною постановою. Таким чином, позивач знав про накладення на нього адміністративного стягнення і умисно ухилявся від отримання постанови. Вищевказане свідчить про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду згідно ч. 4 ст. 123 КАС України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 30 серпня 2023 року позовні вимоги підтримав за обставин, викладених у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач Тульчинський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки в судове засідання свого уповноваженого представника не направив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України при розгляді справ, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Протокольними ухвалами Крижопільського районного суду від 30 серпня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача про поновлення строку на подання відзиву та постановлено долучити поданий ІНФОРМАЦІЯ_2 відзив на позов до матеріалів справи, а також задоволено клопотання про долучення доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 11 березня 2023 року начальником відділення обліку мобілізаційної роботи заступником начальника другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 капітаном ОСОБА_2 складено акт про відмову в отриманні повістки для проходження військово-лікарської комісії, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 в усній формі повідомлено про необхідність з`явитися до другого відділу Тульчинського РТЦК та СП 14 березня 2023 року о 08 год. 00 хв. для проходження військово-лікарської комісії

Згідно рапорту начальника відділення обліку мобілізаційної роботи заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 капітана Шевчука П.В. від 14 березня 2023 року, військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився 14 березня 2023 року для проходження військово-лікарської комісії, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

14 березня 2023 року начальником відділення обліку мобілізаційної роботи заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 капітаном ОСОБА_2 складено протокол № 352 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого 11 березня 2023 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 відмовився від вручення повістки № В2/1606, виданої начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої він повинен був 14 березня 2023 року прибути до другого відділу Тульчинського РТЦК та СП, що підтверджується актом про відмову в отриманні повістки для проходження військово-лікарської комісії.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Військовозобов`язаний ОСОБА_1 проігнорував даний виклик та у зазначену дату не з`явився до другого відділу Тульчинського РТЦК та СП, чим порушив абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

При цьому, у протоколі відсутній підпис ОСОБА_1 , яким би він засвідчив, що йому роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться в приміщенні Тульчинського РТЦК та СП о 10 год. 30 хв. 20 березня 2023 року, а також відсутній запис посадової особи, яка склала протокол, про відмову ОСОБА_1 від підписання протоколу.

20 березня 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 винесено постанову № 380, якою накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн.

Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 порушив абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: будучи належним чином повідомленим про необхідність прибути 14 березня 2023 року на 08 год. 00 хв. до другого відділу Тульчинського РТЦК та СП для проходження військово-лікарської комісії, проігнорував виклик та у зазначену дату не прибув.

Той факт, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про необхідність 14 березня 2023 року на 08 год. 00 хв. прибути до другого відділення Тульчинського РТЦК та СП і не прибув, підтверджується повісткою № В2/11606, виписаною на ОСОБА_1 , актом про відмову в отриманні повістки для проходження військово-лікарської комісії від 11 березня 2023 року, протоколом військово-лікарської комісії № 32 від 14 березня 2023 року, рапортом начальника відділення обліку мобілізаційної роботи заступника начальника другого відділу Тульчинського РТЦК та СП, протоколом № 352 від 14 березня 2023 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

У даній постанові також вказано, що ОСОБА_1 на розгляд справи до Тульчинського РТЦК та СП не прибув, хоча про місце, час та дату слухання справи був належним чином повідомлений 14 березня 2023 року під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення № 352, який він відмовився підписувати, тому протокол йому було зачитано вголос та вказано про місце, час і дату слухання справи.

01 квітня 2023 року копія постанови була направлена позивачу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на адресу: АДРЕСА_1 , однак поштове відправлення повернулося неврученим із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Постановою заступника начальника відділу Крижопільського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Слободяна І.М. від 02 червня 2023 року відкрито виконавче провадження № 71926651 з примусового виконання постанови № 380, виданої 20 березня 2023 року Тульчинським РТЦК та СП про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3400 грн.

Копію даної постанови ОСОБА_1 отримав 08 червня 2023 року

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За приписами ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом з пропуском строку звернення, встановленого ч. 2 ст. 286 КАС України.

У клопотанні про долучення документів до матеріалів справи представник відповідача вказує на наявність підстав для залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду, посилаючись на те, що він перебував в межах Городківської сільської територіальної громади в березні та квітні 2023 року, тому мав можливість отримати копію оскаржуваної постанови, однак умисно ухилявся від отримання поштового відправлення.

З цього приводу суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для залишення даного позову без розгляду.

Зокрема, суд враховує, що оскаржувана постанова винесена відповідачем у відсутності ОСОБА_1 , її копія була направлена позивачу за зареєстрованим місцем проживання рекомендованим листом 01 квітня 2023 року, однак, як встановлено під час судового розгляду справи, вказане поштове відправлення було повернуто відповідачу без вручення. Інших доказів вручення копії постанови позивачу суду не надано, а за наявними у справі матеріалами вбачається, що позивачу стало відомо про оскаржувану постанову 08 червня 2023 року.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період, тягне за собою відповідальність за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває по теперішній час, що охоплюється дією особливого періоду.

Положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначено засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

За приписами ст. 1 вищезазначеного Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до ч. ч. 2, 5, 6 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. Вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

За приписами ч. 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

В п. 1 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зазначено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Отже, вказаними положеннями нормативно-правових актів передбачений обов`язок призовників, військовозобов`язаних та резервістів у разі отримання ними виклику до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, явитися за таким викликом у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях).

За приписами ст. 235 КУпАП адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно вимог п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що оскаржувана постанова була винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 у його відсутності, при тому, що він не був належним чином повідомленим про розгляд справи відносно нього. Окрім того, повістку про виклик до другого відділу Тульчинського РТЦК та СП на 08 год. 00 хв. 14 березня 2023 року він не отримував і від її отримання не відмовлявся.

В свою чергу представник відповідача стверджує, що ОСОБА_1 про місце, час та дату слухання справи про адміністративне правопорушення був належним чином повідомлений 14 березня 2023 року під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення № 352, який він відмовився підписувати, тому протокол йому було зачитано вголос та вказано про місце, час і дату слухання справи. Також у відзиві представник відповідача зазначив, що протокол № 352 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП був складений відносно ОСОБА_1 у його присутності, від надання пояснень та отримання копії протоколу він відмовився в присутності свідків, що підтверджується відповідною відміткою в протоколі.

Однак, суд не погоджується з таким твердженням представника відповідача, оскільки в долученій до відзиву копії вищевказаного протоколу відсутній запис посадової особи, яка склала протокол, про відмову особи, яка притягується до адміністративної відповідальності від пояснень або підписання протоколу. Посилання сторони відповідача на те, що даний протокол був складений у присутності ОСОБА_1 і зачитаний йому вголос нічим не підтверджується.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

При цьому обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , всупереч вимогам чинного законодавства, не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, чим позбавлено прав, гарантованих Конституцією України та ст. 268 КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Суд вважає за необхідне зазначити, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.

З`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про своєчасне повідомлення (проінформаність) позивача про дату, час та місце розгляду справи. Матеріали справи не містять й доказів ухилення позивача від отримання повідомлення про розгляд справи. Протилежного відповідачем не доведено.

Таким чином, суд констатує, що при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем не були забезпечені процесуальні гарантії прав позивача, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді справи. Розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП у його відсутності не тільки грубо суперечить вимогам чинного законодавства, але й позбавило особу можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право на захист.

Отже, суд вважає, що під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 уповноваженими особами відповідача не було дотримано вимог КУпАП щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та сприяння реалізації особою, що притягається до адміністративної відповідальності, її процесуальних прав.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач не надав суду доказів того, що позивач був присутній при складанні відносно нього протоколу і був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із дослідженого у судовому засіданні протоколу № 352 про адміністративне правопорушення позивач не був присутній при складанні вказаного протоколу, так як підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у протоколі відсутній, його пояснення відсутні, запис посадової особи про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, була присутня, але відмовилася від підписання протоколу, відсутній.

Таким чином, будь-яких доказів того, що позивача належним чином було оповіщено про час та дату прибуття до Тульчинського РТЦК та СП для розгляду справи про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять і таких доказів відповідачем суду не надано.

Відтак, всупереч ст. 77 КАС України відповідачем не спростовано доводів ОСОБА_1 про незаконність постанови, винесеної за його відсутності, у зв`язку із неповідомленням про дату, час та місце розгляду справи, без дотримання його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх доказів, що є в матеріалах справи, в їх сукупності, дійшов висновку, що при прийнятті постанови № 380 від 20 березня 2023 року відповідачем не дотримано встановлених законодавчих норм, що регулюють порядок фіксування адміністративного правопорушення та розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому така постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Отже, суд вважає необхідним стягнути з Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за рахунок бюджетних асигнувань витрати позивача по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 77, 243-244, 268, 271, 286 КАС України, суд -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення № 380 від 20 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні, 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , серія і номер паспорта НОМЕР_1 .

Відповідач: Тульчинський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, місцезнаходження: вул. Свидницького, 5, м. Тульчин Вінницької області.

Повний текст рішення складено 04 вересня 2023 року.

Суддя