Справа № 380/14966/23
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року

справа №380/14966/23

провадження № П/380/15077/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д. розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: 79000, м. Львів, пл.. Генерала Григоренка, 3; ), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області, ідентифікаційний код 40108833 щодо невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1 заборгованості у вигляді індексації грошового забезпечення;

зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року, з урахуванням наданої судом правової оцінки у даному рішенні;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області, ідентифікаційний код 40108833 щодо невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1 заборгованості у вигляді невиплати заробітної плати із 01 березня 2023 року по 15 березня 2023 року включно та невиплати грошової компенсації за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час у 2023 році, у кількості 05 діб основної відпустки та 02 доби додаткової відпустки;

зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , 15 жовтня 1984 року заборгованість у вигляді невиплати заробітної плати із 01 березня 2023 року по 15 березня 2023 року включно та невиплати грошової компенсації за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час у 2023 році, у кількості 05 діб основної відпустки та 02 доби додаткової відпустки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходив службу в Головному управлінні Національної поліції у Львівській області до 15.03.2023. Зазначає, що в день звільнення відповідач не провів повний розрахунок з позивачем, оскільки не виплатив індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року, а також не виплатив належне грошове забезпечення за березень 2023 року. Для відновлення порушеного права звернувся з позовом до суду.

Ухвалою від 05.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач 08.08.2023 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову повністю. Відзив обґрунтований тим, що відповідно до статті 6 Закону №1282-ХІІ, порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідний Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Однак у редакції вказаного Порядку, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачалось проведення індексації грошового забезпечення поліцейських. Відповідні зміни до Порядку були внесені лише постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782, доповнивши абзац п`ятий після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських». Відтак індексація грошового забезпечення проводиться з листопада 2017 року в межах рекомендованих розмірів грошового забезпечення. Щодо нарахування і виплати грошового забезпечення за період з 01 березня 2023 року по 15 березня 2023 року відповідач зазначає, що наказом №22 від 11.01.2023 було порушено службове розслідування щодо позивача за фактом порушення трудової дисципліни у вигляді неприбуття на нараду 10.01.2023 о 18:30, а також появи 11.01.2023 на інструктаж перед заступленням на чергування у стані алкогольного сп`яніння. 09.02.2023 дисциплінарною комісією складено висновок службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни позивачем. Наказом ГУНП у Львівській області №713 від 24.02.2023 «Про застосування дисциплінарного стягнення до працівника поліції ВнП №3 Стрийського РУП ГУНП» до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та відповідно до пункту 3.2 розділу 3 Положення №37 «Про преміювання поліцейських Головного управління Національної поліції у Львівській області» зменшено визначену згідно рекомендованих розмірів грошового забезпечення щомісячну премію на 99% за лютий 2023 року. Вказаний наказ надійшов до УФЗБО ГУНП у Львівській області 27.02.2023. 28.02.2023 позивачу була нарахована премія у сумі 18 575,94 грн, однак сума належної премії у лютому 2023 року з врахуванням зазначеного наказу мала становити 127,40 грн. Тому у березні 2023 року проведено перерахунок у межах нарахованої позивачу суми грошового забезпечення та компенсації за невикористану відпустку і сума 9137,18 грн була утримана в рахунок погашення безпідставно виплаченої премії. Сума 9171,69 грн щомісячної премії за лютий 2023 року підлягає поверненню позивачем на банківський рахунок відповідача.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції у Львівській області з 07.11.2015 до 15.03.2023.

24.02.2023 Головним управлінням Національної поліції у Львівській області було видано наказ №713 «Про застосування дисциплінарного стягнення до працівника поліції ВнП №3 Стрийського РУП ГУНП», у якому вказано наступне:

« 11 січня 2023 року до Стрийського РУП ГУНП у Львівській області надійшов рапорт старшого інспектора-чергового чергової частини відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУНП капітана поліції Любомира Пилипчака про те, що 10.01.2023 начальник сектору дізнання відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУНП майор поліції ОСОБА_2 не прибув на нараду при начальнику відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУНП, котра повинна була відбутися о 18:30, а також 11.01.2023 о 07:30 прибув на інструктаж перед заступленням на чергування відповідальним по відділенні поліції №3 Стрийського РУП ГУНП з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук та різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, у зв`язку з чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», на що ОСОБА_1 добровільно погодився, результат тесту 1,72 проміле. Проведеним службовим розслідуванням (висновок від 09.02.2023) установлено, що начальник сектору дізнання відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУНП майор поліції ОСОБА_1 , як працівник поліції, будучи зобов`язаним, відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, унаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування вимог нормативно-правових актів МВС України, НП України та Головного управління НП у Львівській області, щодо неухильного дотримання службової дисципліни, 10.01.2023 не прибув на нараду при начальникові відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУНП, а також 11.01.2023 прибув в підрозділ ВП №3 Стрийського РУП ГУНП в стані алкогольного сп`яніння, що не лише суперечить сутності й призначенню правоохоронних інституцій, зокрема поліції, в якій проходить службу ОСОБА_1 , а й розхитує підвалини державності, викривляє уявлення населення про інтереси та ідеали громадянського суспільства на шляху до інтеграції нашої держави в європейську спільноту.

За грубе порушення службової дисципліни, зокрема невиконання вимог ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», абзацу 2 пункту 1 та абзацу 7 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пунктів 1, 2, 4, 14 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, підпункту 1.2 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.02.2020 №803 «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», на підставі пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, застосувати до начальника сектору дізнання відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУНП майора поліції ОСОБА_1 (0063769) дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції та відповідно до пункту 3.2 розділу 3 Положення №37 «Про преміювання поліцейських Головного управління Національної поліції у Львівській області» зменшити визначену згідно рекомендованих розмірів грошового забезпечення щомісячну премію на 99% за лютий 2023 року.»

З вказаним наказом позивач ознайомився 15.03.2023.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 14.03.2023 №110 о/с «По особовому складу» звільнено відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) майора поліції ОСОБА_1 , начальника сектору дізнання відділення поліції №3 Стрийського районного управління поліції ГУНП, з 15 березня 2023 року, виплативши грошову компенсацію за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час у 2023 році у кількості 05 діб основної відпустки та 02 доби додаткової відпустки.

Вказаний наказ позивач отримав 21.03.2023, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Головним управлінням Національної поліції у Львівській області було скеровано платіжну інструкцію №1113 від 27.02.2023 до Державної казначейської служби України на оплату праці поліцейським на загальну суму 6 757 292,93 грн, яку було оплачено 28.02.2023.

Наказ від 24.02.2023 №713 надійшов до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку 27.02.2023 та був зареєстрований за вхідним номером 231.

Відповідно до витягу з відомості №07 від 28.02.2023 на виплату грошового забезпечення за лютий 2023 року, позивачу було нараховано грошове забезпечення за лютий 2023 року на суму 30 439,09 грн. В лютому позивачу було нараховано премію за лютий 2023 року на суму 18 575,94 грн. Потрібно утримати: 18 448,54 грн. Утримано в березні 9137,18 грн. Підлягає поверненню 9171,69 грн.

29.03.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив повідомити про виплату йому індексації грошового забезпечення за період його служби в поліції та про розмір виплаченого грошового забезпечення з 01 січня 2023 року по 15 березня 2023 року.

Листом від 31.05.2023 №Д-88/зі/17/01-2023 відповідач повідомив позивача, що за період з 07.11.2015 по 30.10.2017 індексація не нараховувалась і не виплачувалась, як і іншим поліцейським ГУНП у Львівській області по причині відсутності правових підстав для виплати.

Згідно розрахункового листа за березень 2023 року позивачу нараховано грошове забезпечення з 01 по 15 березня 2023 року включно з розрахунку:

-посадовий оклад 1427,42 грн;

-оклад за спеціальним званням 967,74 грн;

-підвищення посадового окладу 356,85 грн;

-надбавка за вислугу років 1100,81 грн;

-надбавка за спеціальні умови проходження служби 2311,69 грн;

Всього нараховано 6164,51 грн.

Нараховано компенсацію за невикористану відпустку в кількості 7 календарних днів в сумі 2972,67 грн.

На виконання наказу ГУНП у Львівській області від 24.02.2023 №713 позивачу зменшено щомісячну премію на 99% за лютий 2023 року. Вказаний наказ надійшов до УФЗБО 27.02.2023 року, коли пакет документів на виплату грошового забезпечення за лютий знаходився у ГУДКС України. Сума належної премії у лютому з врахуванням зазначеного наказу мала становити 127,40 грн. У лютому була нарахована премія у сумі 18 575,94 грн, як випливає з розрахункового листа за лютий 2023 року. Відповідно у березні проведено перерахунок у межах нарахованої позивачу суми грошового забезпечення та компенсації за невикористану відпустку, і сума 9137,18 грн була утримана. Сума 9171,69 грн щомісячної премії за лютий 2023 року підлягає поверненню на банківський рахунок відповідача.

Як видно з розрахункових листів, за лютий 2023 року позивачу було нараховано грошове забезпечення в сумі 40 993,34 грн, у т.ч. премія на суму 18 575,94 грн. За березень 2023 року було нараховано та утримано грошове забезпечення в сумі 9137,18 грн. Також як видно з розрахункових листів, з листопада 2015 року по жовтень 2017 року позивачу не виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення з 2015 по 2017 рік та щодо невиплати грошового забезпечення за березень 2023 року, позивач звернувся до суду.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин першої та другої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з частиною п`ятою статті 94 Закону №580-VIII грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати визначає Закон України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР (далі - Закон України №108/95-ВР).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України №108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 33 Закону України №108/95-ВР в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 95 Кодексу законів про працю України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 р. № 2017-ІІІ (далі - Закон № 2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина 2 статті 19 Закону № 2017-ІІІ).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон України №1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Згідно з ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

З огляду на викладене, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці і у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) покладається на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та виду юридичної особи.

Частиною 2 ст. 5 Закону України №1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями (далі Порядок №1078 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2013 року місяця опублікування Закону України Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 06.02.2003 №491-IV. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищував поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з п. 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, в тому числі: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється, зокрема, у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік.

Тобто сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону України №1282-ХІІ, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Таким чином індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

У цій справі спірною є виплата позивачу індексації за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року.

Постановою Кабінету Міністрів України №141 від 28.02.2018 внесено зміни у пункту 6 Порядку №1078 та викладено його в такій редакції: «Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік».

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Суд звертає увагу, що відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

При цьому, нормами Закону № 1282-ХІІ та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації.

Пунктом 6 Порядку №1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. У зазначеному Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.

Системний аналіз норм Закону № 2017-ІІІ та Закону № 1282-ХІІ дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому, відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782 внесено зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, доповнивши абзац п`ятий після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських».

Як вже встановлено судом та не заперечується сторонами, у період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року позивачу індексація грошового забезпечення не виплачувалась. Відповідач мотивує вказану бездіяльність тим, що зміни до Порядку №1078, які зобов`язують здіснювати індексацію грошового забезпечення поліцейських, були внесені лише 18.10.2017 постановою Кабінету Міністрів України №782.

Однак суд звертає увагу, що положення Закону №580-VIII мають вищу юридичну силу, ніж положення Порядку №1078. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України №782, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Саме такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 2140/1763/18 та від 21.01.2021 у справі №160/35/20.

Оскільки індексація грошового забезпечення прямо передбачена положеннями Закону України "Про Національну поліцію" та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", тому, в силу положень ч. 2 ст. 8 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Тому суд приходить до висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо не проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно.

З приводу утримання грошового забезпечення позивача за березень 2023 року суд зазначає наступне.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Порядку №260, керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та в межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції України.

У місяці виконання дисциплінарного стягнення поліцейського премія може не встановлюватися.

Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.

Порядок преміювання поліцейських ГУНП у Львівській області передбачено Положенням про преміювання поліцейських Головного управління Національної поліції у Львівській області, затвердженого Наказом начальника ГУНП у Львівській області від 05.05.2016 №37 (далі Положення №37).

Пунктом 3.3. Положення №37 визначено, що керівник органу має право позбавляти поліцейського премії повністю або частково за:

-невихід на службу без поважних причин;

-уживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) у службовий час, прибуття на службу нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння);

-порушення статутних правил несення служби у добовому наряді або під час патрулювання;

-скоєння аварій, подій, пов`язаних із загибеллю людей з вини поліцейського під час виконання ними службових обов`язків, чи злочинів (командиру та іншим посадовим особам, які не вживали заходів для запобігання аваріям, подіям і злочинам);

-порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до псування спеціальної техніки й озброєння, пошкодження майна, інших матеріальних збитків, а також завдали шкоди здоров`ю поліцейських або інших осіб.

Пунктом 3.4. Положення №37 визначено, що поліцейські позбавляються премії в повному обсязі або частково виключно за той календарний місяць, у якому вони допустили порушення (проступок) або стало відомо про порушення (проступок).

Як встановлено судом, позивача було позбавлено премії за лютий 2023 року наказом ГУНП у Львівській області від 24.02.2023 №713. Причиною такого позбавлення стало вчинення дисциплінарного проступку: неприбуття на нараду при начальнику відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУНП, котра повинна була відбутися 10.01.2023 о 18:30, а також прибуття 11.01.2023 о 07:30 на інструктаж перед заступленням на чергування відповідальним по відділенні поліції №3 Стрийського РУП ГУНП у стані алкогольного сп`яніння. Факт вчинення дисциплінарного проступку підтверджено висновком службового розслідування від 09.02.2023, на підставі якого було видано вказаний наказ. Станом на момент розгляду справи вказаний наказ є чинним, фактів втрати ним чинності судом не встановлено.

Таким чином, відповідач мав право позбавляти премії позивача повністю або частково у разі вчинення ним дисциплінарного правопорушення.

Однак судом встановлено, що наказ від 24.02.2023 №713 в частині позбавлення позивача премії було виконано лише 27.02.2023, після оформлення та відправлення документів для нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за лютий 2023 року.

Питання щодо стягнення зайво сплаченого грошового забезпечення Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейських Національної поліції та здобувачів вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260, не врегульовано.

У той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України).

Верховний Суд України у постанові від 17 липня 2015 року у справі №21-8а15 вказав, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальну законі.

Відповідно до ст. 127 Кодексу законів про працю України встановлено, що відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) роботодавця:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках роботодавець вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

За приписом ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі змістом цієї норми матеріального права зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.

Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц вказала, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.

Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц дійшов висновку, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України як винятку із статті 1212 ЦК України суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.

Суд вважає, що позивач діяв недобросовісно, оскільки вчинив дисциплінарне правопорушення, факт якого було встановлено висновком службового розслідування від 09.02.2023, проте отримав премію за місяць, у якому було встановлено факт вчинення ним такого правопорушення. Відповідач неодноразово звертався до відповідача із повідомленнями про необхідність повернення надмірно сплаченого грошового забезпечення, проте позивач вказані кошти не повернув.

Суд вважає, що відповідач допустив помилку, нарахувавши позивачу грошове забезпечення у більшому розмірі, ніж він повинен був отримати, що є підставою для проведення відрахування із сум грошового забезпечення на користь роботодавця. Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України "Про судовий збір", а доказів понесення сторонами інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не представлено, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 242-246, 250, 257-262, пп. 15.5 п.15 розділу Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо нездійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (79007, Львівська область, місто Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно.

В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п. 15.5 п.15 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.