Справа № 280/3173/23
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року Справа № 280/3173/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу у вересні 2022 року частини пенсії у сумі 816,28 грн;

2) зобов`язати відповідача виплатити позивачу недоотриману у вересні 2022 року пенсію у сумі 816,28 грн;

3) визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про перерахунок пенсії позивача № 79 від 17.09.2022 та № 79 від 27.02.2023;

4) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.10.2022, з урахуванням підвищення пенсії на 50% мінімальної пенсії за віком, що передбачене пунктом «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - як репресованій, яка у подальшому була реабілітована, у відповідності до норм чинного законодавства України, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовна заява подана представником позивача Довгополик О.І., яка діє на підставі довіреності № б/н від 06.03.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач отримує пенсію з урахуванням підвищення пенсії на 50% мінімальної пенсії за віком, що передбачене пунктом «г» статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як репресована, яку у подальшому було реабілітовано. Так, до вересня 2022 року позивач отримувала пенсію у розмірі 5174,54 грн, проте у вересні місяці відповідачем зменшено розмір пенсії до 4358,26 грн. Крім того, 17.09.2022 відповідачем протиправно, з власної ініціативи, проведено перерахунок пенсії позивача, внаслідок чого розмір останньої зменшився до 4475,71 грн, а з 01.12.2022 розмір пенсії складав 4502,11 грн. З 01.03.2023 розмір пенсії позивача складає 5002,19 грн. Позивач вважає дії щодо недоплати у вересні 2022 місяці пенсійної виплати, а також рішення щодо проведення перерахунків її пенсії протиправними, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 08.06.2023 суд відкрив провадження у справі, призначив її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

28.06.2023 представник відповідача подав відзив на позовну заяву (вх.№26964), в якому зазначає, що позивачем пропущений визначений законом строк звернення до адміністративного суду з огляду на те, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому про порушення свого права або про бездіяльність відповідача позивач може дізнаватися щомісяця. Представник зазначає, що в ході проведення контрольних заходів встановлено, що при обчисленні пенсійної виплати невірно застосована доплата до пенсії, яка встановлена відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (з розрахунку 50 % мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, які втратили працездатність станом на 01.01.2011 року). За даними ЕПС з 01.01.2021 підвищення в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком встановлено у розмірі 418,52 грн, що не відповідає зобов`язанням, покладеним судовим рішенням у справі № 2а-2655/11. Представник відповідача зауважує, що на теперішній час опрацьовується можливість перегляду пенсійної справи в частині проведеного перерахунку. З огляду на викладене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).

З 1988 року позивач отримує пенсію як примусово переселений член сім`ї репресованого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян».

Статус ОСОБА_1 як особи, яка необґрунтовано зазнала політичних репресій та згодом була реабілітована, підтверджується довідкою про реабілітацію від 28.09.2004, виданою Львівською обласною радою, а також посвідченням № НОМЕР_1 від 16.11.1994 (а.с.14-15).

Суд враховує преюдиційність обставин, встановлених судовими рішеннями у справі № 2а-2655/11.

Постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29.06.2011 у справі № 2а-2655/11 позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області задоволено, а саме зобов`язано пенсійний орган здійснити перерахунок підвищення до пенсії з 01.01.2011 по 29.06.2011 за статусом особи, яка необґрунтовано зазнала політичних репресій та згодом була реабілітована у відповідності до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням 50% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Вказаною постановою встановлено, що позивач з 01.09.2008 отримує підвищення до пенсії в розмірі 43,52 грн як примусово переселений член сім`ї репресованого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 654, тобто в розмірі, меншому, ніж той, що гарантований п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У зв`язку з наведеним, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.08.2012 у справі № 2а-2655/11 змінено постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29.06.2011 та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області здійснити перерахунок пенсії та виплатити підвищення до пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2011 відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням різниці, що виплачена за цей період (а.с.62).

17.01.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось до Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг з проханням ініціювати перерахунок «Макетна обробка» для доопрацювання пенсійної справи ОСОБА_1 . При проведенні перевірки ЕПС встановлено, що з 01.01.2021 не вірно розрахована доплата до пенсії відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 840,98 грн, замість 375 грн (з розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, які втратили працездатність станом на 01.01.2011) (а.с.46).

Листом від 31.01.2023 № 1293-234/Д-02/8-0800/23 позивача повідомлено, що з жовтня 2022 року ОСОБА_1 проведено автоматичний перерахунок у зв`язку зі зміною надбавки. В ході проведення контрольних заходів було встановлено, що при обчисленні пенсійної виплати невірно застосована доплата до пенсії, яка встановлена відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (з розрахунку 50 % мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, які втратили працездатність станом на 01.01.2011 року). На теперішній час опрацьовується можливість перегляду пенсійної справи в частині проведеного перерахунку. У зв`язку з технічною неможливістю забезпечити виплату пенсії в попередньому розмірі Головним управлінням направлено запит до Пенсійного фонду України (а.с.13).

Відповідно до листа Пенсійного фонду України від 02.03.2023 № 2800-030102-9/10778 на підставі проведеного аналізу електронної пенсійної справи ОСОБА_1 користувачем центрального рівня було ініційовано перерахунок з 01.01.2021 «Макетна обробка» для надання можливості подальшого опрацювання ЕПС користувачем регіонального рівня. За даними ЕПС з 01.01.2021 підвищення в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком (розрахованої станом на 01.01.2011), на виконання ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі № 2а2655/11 від 17.08.2012, встановлено у розмірі 418,52 грн (43,52 + 375), що не відповідає зобов`язанням, покладеним судовим рішенням (а.с.47).

Рішенням Гуляйпільського об`єднаного управління ПФУ № 79 від 23.02.2022 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Вид перерахунку: макетна обробка. Особливості: особливі заслуги перед Україною; призначення за рішенням суду; член сім`ї реабілітованого. Розмір пенсії з 01.03.2022 по 30.09.2022 5174,54 грн, з 01.10.2022 5174,54 грн (а.с.10).

Рішенням Гуляйпільського об`єднаного управління ПФУ № 79 від 17.09.2022 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Вид перерахунку: МП 80-річним (масовий). Особливості: особливі заслуги перед Україною; призначення за рішенням суду; член сім`ї реабілітованого. Розмір пенсії з 01.10.2022 по 30.11.2022 4475,71 грн, з 01.12.2022 4502,11 грн (а.с.9).

Рішенням Гуляйпільського об`єднаного управління ПФУ № 79 від 27.02.2023 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Вид перерахунку: індивідуально (масовий), індексація заробітку. Особливості: особливі заслуги перед Україною; призначення за рішенням суду; член сім`ї реабілітованого. Розмір пенсії з 01.03.2023 5002,19 грн (а.с.11).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо недоплати пенсійної виплати у вересні місяці 2022 року, а також рішення щодо проведення перерахунків її пенсії протиправними, позивач звернулась до суду із цим позовом.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки; організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати позивачу у вересні 2022 року частини пенсії у сумі 816,28 грн; зобов`язання виплатити позивачу недоотриману у вересні 2022 року пенсію у сумі 816,28 грн, суд вказує на таке.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив, що згідно відомостей про перерахунок пенсії від 23.02.2022 (рішення № 79 від 23.02.2022) розмір пенсії позивачки складає 5174,54 грн. Пенсію призначено з 01.03.2022 по 30.09.2022.

Довідкою про доходи № 2255 1122 0929 1107, виданою Гуляйпільським об`єднаним управління ПФУ в Запорізькій області, підтверджується виплата у вересні 2022 року пенсії позивачці у розмірі 4358,26 грн. Відтак, сума недоплати склала 816,28 грн.

Наступний перерахунок пенсії відбувся 17.09.2022 (№ 79 від 17.09.2022), розмір пенсії 4502,11 грн, призначено з 01.10.2022 по 30.11.2022 в розмірі 4475,71 грн.

З наведеного слідує, що підстав виплачувати пенсію у розмірі 4358,26 грн у вересні 2022 року у відповідача не було, жодних обґрунтувань такої невиплати відповідачем не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про неправомірність дій відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 у вересні 2022 року частини пенсії у сумі 816,28 грн та позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасувати рішень відповідача про перерахунок пенсії позивача № 79 від 17.09.2022 та № 79 від 27.02.2023, а також зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.10.2022, з урахуванням підвищення пенсії на 50% мінімальної пенсії за віком, що передбачене пунктом «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - як репресованій, яка у подальшому була реабілітована, у відповідності до норм чинного законодавства України, з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України № 962-XII від 17.04.1991 «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» (в первинній редакції) визначено вважати реабілітованими осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.

Визнати реабілітованими також громадян, засуджених за:

- антирадянську агітацію і пропаганду за статтею 7 Закону СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25 грудня 1958 року і статтею 62 Кримінального кодексу України (2001-05, 2002-05) в редакціях до прийняття Закону Української РСР від 28 жовтня 1989 року «Про затвердження Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 14 квітня 1989 року «Про внесення змін і доповнень до Кримінального і Кримінально-процесуального кодексів Української РСР»;

- поширення завідомо неправдивих вигадок, що порочать радянський державний і суспільний лад, тобто за статтею 187-1 Кримінального кодексу України;

- порушення законів про відокремлення церкви від держави і школи від церкви, посягання на особу та права громадян під приводом справляння релігійних обрядів, якщо вчинені дії не були поєднані з заподіянням шкоди здоров`ю громадян чи статевою розпустою.

Дія цієї статті поширюється на осіб, громадян України, які постійно проживали в Україні і яких з різних причин було переміщено за межі колишнього Радянського Союзу, необґрунтовано засуджено військовими трибуналами, Верховним Судом Союзу РСР чи піддано репресіям позасудовими органами (статтю 1 доповнено частиною третьою згідно із Законом № 2353-ХІІ від 15.05.1992).

Підлягають реабілітації також особи, щодо яких з політичних мотивів застосовано примусові заходи медичного характеру.

Законом України від 13.03.2018 № 2325-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» були внесені ряд суттєвих змін до зазначеного Закону.

Так, серед іншого, змінена назва закону на «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», а також викладено в новій редакції преамбулу та статті 1, 3, 6 Закону, визнано такою, що втратила чинність постанова Верховної Ради України «Про тлумачення Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні».

Зазначений перелік надав значно ширшого тлумачення поняттю репресованих осіб та осіб, які потерпіли від репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, та розширив коло осіб, до яких можуть бути застосовано пільги, передбачені Законом № 962-ХІІ.

Із порівняльного аналізу редакцій статті 6 вказаного Закону слідує, що частина перша статті 6 Закону № 962-XII (із змінами, внесеними Законом №2325-VIII) передбачає надання пільг всім реабілітованим відповідно до цього Закону громадянам, без диференціації залежно від підстави, за якою особу було реабілітовано, як це було передбачено в редакції Закону, яка діяла до 05.05.2018.

Відповідно до статті 6 Закону № 962-XII, реабілітованим, які мають право на передбачені цим Законом пільги, видається посвідчення єдиного зразка, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Видача цього посвідчення проводиться за місцем проживання виконавчими комітетами відповідних місцевих Рад народних депутатів.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач має право на пільги і компенсації, встановлені Законом № 962-XII.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до пункту "г" статті 77 Закону № 1788-XII призначені пенсії підвищуються репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Рішенням суду у справі № 2а-2655/11 встановлено право ОСОБА_1 на отримання пенсії за статусом особи, яка необґрунтовано зазнала політичних репресій та згодом була реабілітована у відповідності до пункту «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням 50% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною другою статті 13 Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІI «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з пунктом 6 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Підпунктом 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» визначено, що з 01.09.2008 репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 грн, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 грн.

Відповідно до наданих пенсійним органом рішень про призначення пенсії позивачу, остання отримує пенсію з урахуванням надбавки членам сім`ї реабілітованих відповідно до постанови № 654 (п.4.2) у розмірі 43,52 грн.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Стаття 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає розмір мінімальної пенсії за віком, який встановлений в розмірі прожиткового мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною першою статті 28 Закону №1058-IV передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до вимог частини першої статті 2 Закону України від 15.07.1999 № 966-XIV «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими статтею 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з якою мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членам їх сімей, яких було примусово переселено, слід керуватися нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу, а не підпунктом 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», оскільки останній звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить наведеним нормам Закону.

Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом в постановах від 10.10.2018 у справі № 446/1549/16-а, від 27.11.2018 у справі № 446/1515/16-а та від 06.02.2019 у справі №446/1848/16-а, яка в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується судом під час вирішення наведеного спору.

До висновку про пріоритетність застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», як нормативно-правового акту вищої юридичної сили, дійшли й суди першої та апеляційної інстанції у справі № 2а-2655/11.

При цьому суд зауважує, що позивача було визнано саме репресованою особою, яку в подальшому було реабілітовано, а не визнано членом сім`ї реабілітованої особи, як зазначено в долучених відповідачем рішеннях про перерахунок пенсії позивача.

За таких умов, позивач має право на підвищення до пенсії, що передбачено пунктом "г" статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», при цьому при визначенні розміру підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членам їх сімей, яких було примусово переселено, слід керуватися нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Водночас, з матеріалів справи встановлено, що листом від 31.01.2023 відповідач повідомив, що у жовтні 2022 року здійснено «автоматичний перерахунок пенсії у зв`язку із зміною надбавки». Відповідачем в ході проведення контрольних заходів встановлено, що при обчисленні пенсійної виплати невірно застосована доплата до пенсії, яка встановлена відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (з розрахунку 50 % мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, які втратили працездатність станом на 01.01.2011 року). За даними ЕПС з 01.01.2021 підвищення в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком (розрахованої станом на 01.01.2021) та на виконання ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі № 2а2655/11 від 17.08.2012, встановлено у розмірі 418,52 грн (43,52 грн.+375 грн.), що не відповідає зобов`язанням, покладеним судовим рішенням. На теперішній час опрацьовується можливість перегляду пенсійної справи в частині проведеного перерахунку». Листом від 07.06.2023 № 99796 позивачку повідомлено, що за період виплати пенсії з 01.01.2021 по 28.02.2023 виникла переплата.

Отже, з матеріалів справи встановлено, що пенсійний орган визнає право позивача на отримання вказаного підвищення, визначеного саме Законом, проте, на думку відповідача, таке підвищення повинно розраховуватись з розміру 50% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, які втратили працездатність станом на 01.01.2011.

Відповідно до статті 21 Закону України від 23.12.2010 № 2857-IV «Про державний бюджет України на 2011 рік» мінімальний розмір пенсії за віком станом на 01.01.2011 складав 750 гривень. Проте відповідачем жодним чином не обґрунтовано, чому саме такий розмір прожиткового мінімуму враховується при розрахунку вказаного підвищення до пенсії позивача щонайменш з 2018 року (відповідно до наданих розрахунків).

Суд бере до уваги, що ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.08.2012 у справі № 2а-2655/11 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області здійснити перерахунок пенсії та виплатити підвищення до пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2011 відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням різниці, що виплачена за цей період.

Водночас суд зважає, що мінімальний розмір пенсії за віком залежить від розміру прожиткового мінімуму, який, у свою чергу, за приписами статті 4 Закону України від 15.07.1999 № 966-XIV «Про прожитковий мінімум» щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, тобто є не сталою, а змінною розрахунковою величиною.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, відповідач, не нараховуючи підвищення до його пенсії за пунктом "г" статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком як репресованій особі, яку у подальшому було реабілітовано діяв не у спосіб та не в межах чинного законодавства, у зв`язку з чим з метою ефективного захисту прав і свобод позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати вказані дії протиправними.

Враховуючи наведене, висновки пенсійного органу про наявність переплат з доплати до пенсії, яка встановлена відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» є необґрунтованим, а отже підлягають скасуванню рішення відповідача про перерахунок пенсії позивача № 79 від 17.09.2022 та № 79 від 27.02.2023, оскільки вони прийняті при помилковому розумінні статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо розміру підвищення до пенсії.

Порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, здійснити відповідний перерахунок і виплату пенсії позивача.

Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду стосовно вимог про виплату недоотриманої пенсії у вересні 2022 у сумі 816,28 грн суд зазначає, що вимоги позивача в цілому стосуються зменшення виплати позивачу підвищення до пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, що передбачене пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - як репресованій, яка у подальшому була реабілітована, у відповідності до норм чинного законодавства України, тому всі вимоги позивача у справі пов`язані.

Стосовно посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, в якій Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відступила від висновків, викладених, зокрема, у постановах від 29.10.2020 у справі № 816/197/18, від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а, від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, суд зазначає, що у справі № 240/12017/19, яка переглядалась Верховним Судом, були оскаржені дії пенсійного органу, які мали закінчений характер (2014 рік), на відміну від триваючих у даній справі.

За обставинами даної справи судом встановлено, що відповідачем було проведено перерахунок пенсії на підставі рішень відповідача про перерахунок пенсії позивача № 79 від 17.09.2022 та № 79 від 27.02.2023, а про порушення свого. які отримані на особистому прийомі у спеціалістів відповідача у квітні 2023 року, позов надійшов до суду 15.05.2023 (дата направлення позову засобами поштового зв`язку), отже передбачений статтею 122 КАС України строк звернення до суду не пропущений.

Враховуючи положення частин першої, другої статті 77, 90 КАС України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Квитанцією від 15.05.2023 № ПН2779374 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1 073,60 грн (а.с.6). За таких обставин, судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1 073,60 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати позивачу у вересні 2022 року частини пенсії у сумі 816,28 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити позивачу недоотриману у вересні 2022 року пенсію у сумі 816,28 грн.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про перерахунок пенсії ОСОБА_1 № 79 від 17.09.2022 та № 79 від 27.02.2023.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо ненарахування та невиплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.10.2022, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: пр.Соборний, буд.158-Б, м.Запоріжжя, 69057; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 07.09.2023.

Суддя К.В.Мінаєва