Справа № 580/3392/23
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2023-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року справа № 580/3392/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

08.05.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті позивачу недоотриманої пенсії за вислугу років з урахуванням 5% внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 73% відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 01.01.2016 недоотриманої пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з урахуванням 5%, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 73% відповідних сум грошового забезпечення.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ та згідно наказу №1о/с від 04.01.2011 був звільнений у запас через хворобу. На теперішній час позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 68% відповідних сум грошового забезпечення. Позивачу встановлено 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, проте не було встановлено надбавку до пенсії у розмірі 5%. Позивач вважає, що після набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» у нього з 01.01.2016 виникло право на встановлення надбавки до пенсії у розмірі 5% у зв`язку з із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ. 21.03.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення нарахування та виплати надбавки у розмірі 5%, у зв`язку з чим розмір його пенсії повинен складати 73% (68%+5%). Проте відповідач листом №4201-3667/К-03/8-2300/23 від 17.04.2023 відмовив позивачу у встановленні надбавки у розмірі 5%. Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує його право на пенсійне забезпечення.

Відповідач проти позову заперечив. 31.05.2023 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що необхідною обставиною, з існуванням якої законодавець пов`язує наявність у особи права на призначення пенсії у розмірі 68+5 процентів відповідних сум грошового забезпечення, є звільнення у відставку за віком або за станом здоров`я, на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Оскільки позивач звільнений зі служби не у відставку, а у запас у зв`язку з хворобою, то відповідно до норм чинного законодавства він не має права на перерахунок пенсії з урахуванням 5%, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, яка призначається лише особам, звільненим у відставку за віком або станом здоров`я.

З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою судді від 15.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та наказом Управління МВС України в Черкаській області №1о/с від 04.01.2011 був звільнений в запас ЗС України за пунктом за п. «Б» (через хворобу). Станом на день звільнення позивача вислуга років складала: календарна 25 років 07 місяців 28 днів, пільгова 26 років 01 місяць 13 днів.

Відповідно до пункту 12 свідоцтва про хворобу №893 від 09.12.2010 військово-лікарської комісії УМВС України в Черкаській області захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 14 свідоцтва про хворобу №893 від 09.12.2010 позивач є не придатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА №256427 від 21.01.2011 позивачу було встановлено 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

З 31.12.2010 позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 68% грошового забезпечення (за 26 років вислуги), що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №4201-3667/К-03/8-2300/23 від 17.04.2023.

21.03.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії у розмірі 73% відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідач листом №4201-3667/К-03/8-2300/23 від 17.04.2023 відмовив позивачу у здійсненні такого перерахунку з тих підстав, що позивач був звільнений у запас через хворобу, а не у відставку або за станом здоров`я.

Вважаючи протиправною відмову у перерахунку пенсії виходячи з 73% відповідних сум грошового забезпечення, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ).

Частина 1 статті 13 Закону № 2262-ХІІ, в редакції, чинній на день звільнення позивача зі служби та призначення йому пенсії передбачала, що пенсія за вислугу років призначається у таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

На день звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ та призначення йому пенсії був чинним Порядок про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджений постановою Кабінету Міністрів Української №114 від 29.07.1991 (далі Порядок №114).

Звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ врегульований розділом VII Порядку №114.

Пунктом 62 розділу VII Порядку №114 передбачено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби проводиться:

а) у запас Збройних Сил СРСР (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом СРСР «Про загальну військову повинність» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом СРСР «Про загальну військову повинність» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Таким чином, зі служби працівників ОВС могли бути звільнені:

а) у запас Збройних Сил СРСР (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом СРСР «Про загальну військову повинність» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом РСР «Про загальну військову повинність» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Згідно пункту 64 розділу VII Порядку № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік):

б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Згідно пункту 65 розділу VII Порядку № 114 особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку):

б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії.

З аналізу вказаних норм вбачається, що призначення пенсії в розмірі 73% звільненим працівникам ОВС, які мають 26 календарних років вислуги здійснюється лише у випадку звільнення пенсіонера у відставку (незалежно від того чи звільняється він за віком чи за станом здоров`я) а не у запас Збройних Сил. Тобто визначальною обставиною для визначення розміру пенсії є підстава звільнення, зазначена у наказі про звільнення.

Судом встановлено, що позивач був звільнений зі служби у запас Збройних Сил через хворобу і на день звільнення мав 26 повних календарних років вислуги, йому була призначена пенсія за вислугу років у розмірі 68% відповідних сум грошового забезпечення.

Враховуючи викладене, підстави для призначення позивачу пенсії в розмірі 73% відповідних сум грошового забезпечення відсутні.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Посилання позивача на Закон України «Про Національну поліцію», який не передбачає таку підставу звільнення, як відставка, є необгрунтованим, оскільки в даному випадку слід застосовувати законодавство, яке діяло на час звільнення позивача, а саме: Порядок №114.

Як зазначено вище органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-1V визначено, що Пенсійний фонд є органом, який зокрема, призначає пенсії та готує документи для її виплати.

Отже органам Пенсійного фонду України не надано повноваження щодо зміни підстав звільнення, тому призначивши пенсію позивачу у розмірі 68 процентів грошового забезпечення у чіткій відповідності з підставою звільнення, зазначеною у наказі про звільнення від 04.01.2011 №1о/с, відповідач діяв в межах наданих йому повноважень.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО