Справа № 754/10531/23
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2023-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/141/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачіа про скасування постанови, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.07.2023 року до інспектором 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Київ Шевцовим А.А. винесено постанову серії ЕАС № 7421824 про застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400, 00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Відповідно до змісту постанови 29.07.2023 року о 17 год. 32 хв. по вул. Беца 11 у м. Києві, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Aima Mine Plus, не маючи при собі посвідчення водія на право керування даного ТЗ відповідної категорії (А1), відповідно до вимог ПДП, , чим порушив п. 2.1.а. ПДР та здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.Позивач не погоджується із зазначеною постановою та вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Причиною зупинки був названий п.4 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме підозра, що ТЗ перебуває в розшуку. Ніяких доказів цього на вимогу позивача пред`явлено не було (з посиланням інспектора на конфіденційність). В усному спілкуванні з характерних ознак названий чорний колір ТЗ. Після пред`явлення позивачем Технічного паспорту пристрою від магазину Шевцов А.А. підтвердив, що підстав вважати ТЗ позивача таким що перебуває в розшуку не має і що інших правил дорожнього руху позивач не порушував. Встановивши інформацію, що ТЗ позивача має потужність 800 Вт (0.8 кВт) і таким чином не підпадає під визначення п. 1.10 Правил Дорожнього Руху України (ПДР) , а саме: механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт, інспектор повідомив, що реєстраційні документи не потрібні, але в той же час ТЗ позивача підпадає під ознаки мопеда (двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт). Таким чином інспектор прийняв до уваги частину б) п. 2.1 ПДР України відповідно до якої водій саме Механічного транспортного засобу повинен мати реєстраційні документи і відкинув частину а) цього п 2.1 ПДР України що водій саме Механічного транспортного засобу повинен мати посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Позивач вважає, що інспектор таким чином не повністю дослідив всі обставини справи, не дивлячись на те, що позивач неодноразово наголошував на необхідності всебічного і неупередженого дослідження таких обставин і прийняття до уваги всіх законодавчих актів, відповідно до ст. 245 КУпАП (завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи), а саме що ТЗ позивача згідно п 1.10 ПДР України не є Механічним транспортним засобом і тому на нього не розповсюджується дія п. 2.1. ПДР України. З огляду на вищесказане, можна дійти висновку, що посвідчення водія повинні мати всі водії транспортних засобів потужністю більш 3 кВт, і при цьому водії двоколісних транспортних засобів потужністю до 4 кВт повинні мати в цьому посвідченні категорію А1. На підставі викладеного, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд скасувати постанову серії ЕАС № 7421824 від 29.07.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КпАП України.

Відповідно до вимог ст. 19, 257 КАС України справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції у м. Києві - у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.07.2023 року до інспектором 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Київ Шевцовим А.А. винесено постанову серії ЕАС № 7421824 про застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400, 00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

У постанові зазначено про те, що 29.07.2023 року о 17 год. 32 хв. по вул. Беца 11 у м. Києві, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Aima Mine Plus, не маючи при собі посвідчення водія на право керування даного ТЗ відповідної категорії (А1), відповідно до вимог ПДП, , чим порушив п. 2.1.а. ПДР та здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху (далі-ПДР), що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.10 ПДР, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Відповідно до п. 3 розділу «Загальні положення» Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 р. (із змінами), транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, до категорії А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відповідно до п. 2.13. ПДР, право на керування транспортними засобами особам може бути надано мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії А1, А) - з 16-річного віку.

До категорії А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відповідно до п. 2.1. ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Системний аналіз зазначених положень нормативно-правових актів свідчить проте, що обов`язок мати посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії А1 поширюється лише на водіїв, що керують відповідними транспортними засобами, що відносяться до механічних, тобто з потужністю електродвигуна понад 3 та до 4 кВт.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного суду від 01.03.2018 у справі № 278/3362/15-к.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи, що транспортний засіб, яким керував позивач, не відноситься до механічних транспортних засобів, суд доходить висновку про відсутність з його боку порушень п. 2.1.ПДР, як зазначено в оскаржуваній постанові, та про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КпАП України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 283 КпАП України встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Статтею 280 КпАП України визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При винесенні постанови інспектором патрульної служби повинно бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але встановлені при розгляді справи обставини свідчать про неналежне з`ясування всіх обставин інспектором, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні жодні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом, як докази про вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, той факт, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню, а постанова інспектора - скасуванню.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що на користь позивача необхідно стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 8, 9, 19, 77, 241-247 Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАС № 7421824 від 29 липня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КпАП України.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073, 60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Управління патрульної поліції у м. Києві, адреса: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9.

Повний текст рішення виготовлений 06 вересня 2023 року.

Суддя О.В.Лісовська