Справа № 440/10322/22
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: М.В. Довгопол
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 р. Справа № 440/10322/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2023 по справі № 440/10322/22

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України , Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки

про визнання протиправними та скасування рішення і відмови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати п.7 протиправним та скасувати Рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.04.2022 № 49, що оформлене Протоколом, яке до цього часу не отримане ОСОБА_1 в належним чином оформленому виді;

- визнати протиправною відмову Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України у направленні заяви (рапорту) ОСОБА_1 на розгляд комісії;

- зобов`язати відповідача направити заяву (рапорт) ОСОБА_1 на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (чи іншого органу, який станом на день набрання чинності судовим рішенням є органом уповноваженим вирішувати питання про призначення одноразових грошових допомог у відповідності до Постанови КМУ від 25.12.2013 № 975). Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2023 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункт 7 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом від 14.04.2022 № 49.

Визнано протиправними дії Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови у направленні заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням 1 групи інвалідності на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Зобов`язано Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки направити заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням 1 групи інвалідності із документами на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Міністерство оборони України (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог зазначає, що оскаржуваний п. 7 рішення відповідача від 14.04.2022 № 49 є правомірним, оскільки з урахуванням п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги відсутні, оскільки з дня первинного встановлення позивачу ІІ групи інвалідності (з 20.11.2017) до дня зміни її причини (24.01.2022) минуло понад два роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у Збройних Силах України з грудня 1982 року по червень 1993 року, у МВС України - з липня 1994 року по вересень 1998 року, у Збройних Силах України - з серпня 2019 року по 04 січня 2022 року.

Наказом начальника Кременчуцького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 3 від 04.01.2022 ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2021 № 374 з військової служби у запас відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за пп. "б" (за станом здоров`я), визнано таким, що справи і посаду здав та з 04.01.2022 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

З 20.11.2017 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, причиною інвалідності визнано захворювання, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ, про що свідчить довідка до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 0495830 від 06.12.2017.

28.09.2020 позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу відповідно до постанови КМУ від 21.10.2015 № 850 по ІІ групі інвалідності від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС, в розмірі 336 800 грн, про що свідчить лист голови ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області від 29.12.2022 № 4/3604 та платіжне доручення № 22 від 28.09.2022.

З 06.01.2022 при повторному огляді позивачу встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюваннями, пов`язаними із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою Полтавської обласної транспортно-радіологічної МСЕК серії 12 ААВ № 110913 від 24.01.2022.

07.03.2022 позивач подав до Кременчуцького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням 2 групи інвалідності, яка разом із документами була направлена Полтавським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України згідно із супровідним листом від 10.03.2022 № 9/1/811.

14.04.2022 комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянувши подані документи, дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , про що свідчить витяг з протоколу засідання комісії від 14.04.2022 № 49, пункт 7. У протоколі зазначено, що оскільки заявник звернувся із заявою про призначення одноразової грошової допомоги 07.03.2022, а інвалідність йому встановлена 20.11.2017, він не має права на призначення одноразової грошової допомоги. Крім цього, згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975, у разі зміни причинного зв`язку інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, що зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. Заявнику причину інвалідності змінено понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності.

Листом від 27.04.2022 № 9/1/1088 Полтавський ОТЦК та СП повідомив позивача про рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.04.2022.

Відповідно до довідки Полтавської обласної транспортно-радіологічної МСЕК серії 12 ААВ № 471375 від 06.07.2022 ОСОБА_1 встановлено з 27.06.2022 І-Б групу інвалідності у зв`язку із захворюваннями, пов`язаними із захистом Батьківщини.

09.08.2022 позивач подав до Кременчуцького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням І групи інвалідності.

За результатами розгляду вказаної заяви і документів ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслав на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 та позивача лист від 19.08.2022 № 9/1/2392, яким повідомив, що підстав для повторного направлення на розгляд Комісії поданих документів, як особі з інвалідністю І групи, немає, виходячи з того, що гр. ОСОБА_1 в березні 2022 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 подавались аналогічні документи як особи з інвалідністю 2 групи, які були направлені до Департаменту фінансів Міністерства оборони України та відповідно до рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (протокол № 49 від 14.04.2022, пункт 7) ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.

Позивач, вважаючи протиправною відмову Міністерства оборони України у призначенні йому одноразової грошової допомоги та відмову Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України у направленні заяви (рапорту) на розгляд комісії, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що пункт 7 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом від 14.04.2022 № 49, не грунтується на вимогах чинного законодавства, прийняте без врахування усіх обставин, які мали значення для розгляду питання про виплату одноразової грошової допомоги. При цьому, відмовляючи у направленні документів позивача на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, ІНФОРМАЦІЯ_1 діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, які передбачені законодавством.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбаченими Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Змістовно абз. 2 п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є конкретизацією правової норми, яка міститься в абзаці першому. Якщо в абзаці першому передбачено умови, коли здійснюється виплата допомоги, то абзац другий передбачає умови, за відсутності яких виплата допомоги не здійснюється.

Крім того, абз. 2 п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлює обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.

Обидві ці норми (абз. 1 та 2 п. 4 ст. 16-3 Закону) передбачають дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

З метою реалізації норм ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Кабінетом Міністрів України 25.12.2013 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві № 975 (далі - Порядок № 975).

Відповідно до п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

-у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

-у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії (далі також - МСЕК).

Колегія суддів зазначає, що пунктом 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено вирішення питання виплати одноразової грошової допомоги шляхом її виплати з урахуванням раніше виплаченої суми тим особам, яким раніше уже було встановлено факт ушкодження здоров`я і які раніше уже таку допомогу отримували.

Одночасно, цією нормою також передбачено обмеження такої виплати строком у два роки з часу попереднього встановлення факту ушкодження здоров`я.

Проте, ті особи, стан здоров`я яких погіршиться після спливу двох років з часу первинного встановлення факту ушкодження здоров`я, втрачають право на виплату одноразової грошової допомоги, в тому числі з врахуванням раніше виплаченої суми.

Таким чином, дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, а наслідок, який спричинило ушкодження здоров`я після дворічного строку, відповідно до рішення МСЕК (встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності) для обчислення строку самостійного правового значення не має.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла до висновку, що дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту рішення компетентного органу (МСЕК), яким вперше встановлено ступінь ушкодження здоров`я особи (незалежно від його виду: інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності), внаслідок травми або захворювання.

Такий підхід (застосування дворічного строку) має на меті гарантування принципу правової визначеності для особи та запобігання можливих помилок з боку суб`єктів (органів МСЕК), які встановлюють причинно-наслідковий зв`язок між отриманою травмою або захворюванням та ступенем зумовленого ними погіршення стану здоров`я, визначивши, що лише протягом дворічного проміжку часу це можливо встановити достовірно.

При цьому, держава, незалежно від завершення цього дворічного строку, зберігає для такої особи всі інші, окрім права на отримання одноразової грошової допомоги, гарантії права на соціальний захист, гарантованого, зокрема ч. 5 ст. 17 (держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей) та ст. 46 Конституції України (громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними), які деталізовані в низці Законів України та підзаконних нормативно-правових актах.

Таким чином, виходячи з чинного на час виникнення спірних правовідносин правового регулювання, можна зробити наступні висновки:

- встановлення інвалідності та встановлення часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності є пов`язаними підставами для виплати одноразової грошової допомоги;

- встановлення інвалідності особі, якій раніше було встановлено часткову втрату працездатності без встановлення інвалідності, надає такій особі право на виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням раніше виплаченої суми;

- дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту першого рішення компетентного органу (МСЕК), яким встановлено інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 21.01.2021 по справі 320/5201/19.

Суд першої інстанції, вважаючи обґрунтованими позовні вимоги, посилається на рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022.

Проте колегія суддів вважає помилковим таке посилання, з огляду на наступне.

Рішенням Конституційного Суду України (Другий сенат) від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022 у справі про посилений соціальний захист військовослужбовців положення пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII визнано такими, що не відповідають Конституції України, а саме: статтям 1, 3, частині першій та другій статті 8, частині п`ятій статті 17, частині першій статті 17 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, юридична позиція Конституційного Суду України щодо неконституційності пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII має пряму дію у часі і може бути застосована судами тільки з дня ухвалення Конституційним Судом відповідного рішення, тобто з 06.04.2022. Її може бути застосовано до правовідносин, що виникли або принаймні тривали після цієї дати.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 26.07.2022 по справі № 640/12989/19.

Разом з тим, спірні правовідносини виникли до прийняття Конституційним Судом вищевказаного рішення.

Так, зокрема, вперше позивачу встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, 20.11.2017.

При повторному огляді позивачу встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюваннями, пов`язаними із захистом Батьківщини, 06.01.2022.

Отже, зміна причини інвалідності позивача відбулася до втрати чинності п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII.

Тобто на час виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, були чинними положення п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII , якими встановлювався дворічний термін, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Таким чином, оскільки правове регулювання спірних відносин змінилося з 06.04.2022 внаслідок відповідного рішення Конституційного Суду України, відповідачем правомірно застосовано п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, тому оскаржуване рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.04.2022 № 49, оформлене протоколом, є правомірним.

Вищенаведене суд першої інстанції не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною відмову Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України у направленні заяви (рапорту) ОСОБА_1 на розгляд комісії та зобов`язання вчинити відповідні дії, виходячи з наступного.

Згідно з п. 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до п. 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до довідки Полтавської обласної транспортно-радіологічної МСЕК серії 12 ААВ № 471375 від 06.07.2022 ОСОБА_1 встановлено з 27.06.2022 І-Б групу інвалідності у зв`язку із захворюваннями, пов`язаними із захистом Батьківщини.

У зв`язку із встановленням позивачу І групи інвалідності, останнім було подано заяву з документами до ТЦК про виплату одноразової грошової допомоги.

З урахуванням вищенаведених приписів Порядку № 975, відповідач 2 повинен був направити заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням 1 групи інвалідності на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання протиправною відмову та зобов`язання Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки направити заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням 1 групи інвалідності із документами на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2023 по справі № 440/10322/22 скасувати в частині задоволення позову щодо визнання протиправним та скасування пункту 7 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом від 14.04.2022 № 49.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2023 по справі № 440/10322/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов