Справа № 585/2917/23
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2023-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
08 вересня 2023 року Справа № 585/2917/23
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Гелета С.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної установи "Роменська виправна колонія (№56)" про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області зі скаргою (адміністративним позовом), яка викладена російською мовою, у якій просить:
- визнати дії ДУ Роменська виправна колонія (№56) щодо встановлення у камері за місцем відбування покарання позивачем заходів відеоспостереження - незаконними та такими, що порушують права засуджених;
- зобов`язати ДУ Роменська виправна колонія (№56) привести технічні засоби відеоспостередження до норм законодавства, демонтувати засоби відеоспостерження.
Також позивачем у позовних вимогах зазначено про призначення адвоката в межах захисту забезпечення права на захист, враховуючи відсутність матеріальної можливості самостійно запросити адвоката для захисту своїх прав, розгляд справи проводити без участі позивача в режимі відеоконференції.
На виконання вимог п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України, ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18.08.2023 скаргу (позовну заяву) ОСОБА_1 про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії передано за підсудністю на розгляд до Сумського окружного адміністративного суду.
Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд встановив, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано з порушенням вимог ст.ст. 160, 161 КАС України, враховуючи наступне.
Відповідно до положень частини першої статті 15 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою.
Відповідно до частини першої статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.
Згідно з частиною першою статті 12 Закону України Про судоустрій і статус суддів судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.
Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 1999 року у справі №10-рп/99 висловив позицію, згідно з якою, українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 15 КАС України, суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.
Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, проте процесуальні документи мають бути подані лише державною мовою.
З огляду на вищезазначене, позовна заява повинна бути викладена державною (українською) мовою.
Крім того, у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/393/19, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що українська мова як засіб спілкування й інтелектуального вираження відображає самобутність багатомільйонного українського народу і є основою його духовності й історичної пам`яті. Повноцінне функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території держави є гарантією збереження ідентичності української нації та єдності України. У такому сенсі державна мова є складовою конституційного ладу та конституційною цінністю.
Державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України (частини перша та друга статті 10 Конституції України). Публічними сферами, в яких застосовується державна мова, охоплюються насамперед сфери здійснення повноважень органами законодавчої, виконавчої та судової влади, іншими державними органами та органами місцевого самоврядування (абзаци третій та четвертий пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99).
Суд не вбачає підстав для відступу від вищевказаних правових висновків.
Суд зауважує, що передбачена чинним законодавством України вимога щодо подання процесуальних документів (у тому числі позовних заяв) державною мовою не є звуженням прав позивача чи дискримінацією останнього за мовною ознакою, оскільки крім послуг перекладача, на законодавчому рівні закріплені серед іншого державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги.
Стосовно відсутності у позивача матеріальних можливостей для визначення адвоката для забезпечення права на захист, суд зазначає наступне.
Як убачається зі статті 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно.
Відповідно до статті 1 Закону України Про безоплатну правову допомогу безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел. Правова допомога - надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення. Правові послуги - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання особі допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.
Згідно зі статтею 3 Закону України Про безоплатну правову допомогу право на безоплатну правову допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених цим Законом.
Нормами статті 8 Закону України Про безоплатну правову допомогу передбачено, що право на безоплатну первинну правову допомогу згідно з Конституцією України та цим Законом мають усі особи, які перебувають під юрисдикцією України.
Суд також зауважує, що рішенням Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 8-рп/2008 у справі № 1-18/2008 встановлено, що відповідно до статті 124 Конституції України Конституційний Суд України та суди загальної юрисдикції здійснюють правосуддя, яке стосується конституційного, адміністративного, господарського, кримінального та цивільного судочинства. Ці види судочинства є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення. Суди реалізують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян щодо використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, відповідно до Конституції і законів України. Таким чином, Основним Законом України закладено конституційні основи для використання української мови як мови судочинства та одночасно гарантовано рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою.
Гарантування у судочинстві використання російської та інших мов національних меншин України цілком узгоджується з Європейською хартією регіональних мов або мов меншин, ратифікованою Законом України Про ратифікацію Європейської хартії регіональних мов або мов меншин від 15 травня 2003 року N 802-IV.
Разом з тим суд зазначає, що забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою, гарантування права громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, не означають абсолютного права сторони (учасника справи) подавати відповідні процесуальні документи мовою, якою вона володіє, якому кореспондує безумовний обов`язок суду приймати такі документи до розгляду. Законом України Про ратифікацію Європейської хартії регіональних мов або мов меншин передбачено, що при застосуванні положень Хартії заходи, спрямовані на утвердження української мови як державної, її розвиток і функціонування в усіх сферах суспільного життя на всій території України, не вважаються такими, що перешкоджають чи створюють загрозу збереженню або розвитку мов, на які відповідно до ст. 2 цього Закону поширюються положення Хартії.
Враховуючи викладене, а також беручи до уваги положення частини четвертої статті 15 КАС України та частини першої статті 12 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд доходить висновку, що позовну заяву необхідно викладати державною (українською) мовою.
Такий підхід також повною мірою гарантує дотримання в Україні пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України, а також статті 8 КАС України, згідно з якими до основних засад судочинства відноситься, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом
Враховуючи викладене, позивачу необхідно надати належним чином оформлену позовну заяву, яка повинна бути викладена державною (українською) мовою.
Крім того, слід зазначити, що позивачем у позовній заяві не зазначено відповідача по справі.
Так, у відповідності до вимог п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначаються, зокрема: повне найменування (для юридичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.
Як убачається із позовної заяви, позивач у даній справі взагалі не зазначив відповідача по даній справі, відсутня обов`язкова інформація стосовно такої особи у відповідності до п.2 ч.5 ст. 160 КАС України.
Враховуючи викладене, позивачу необхідно письмово уточнити суб`єктний склад учасників справи та зазначити відповідача по справі (повне найменування, місцезнаходження, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій, відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти).
Також слід зазначити, що згідно з п. 11 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві, серед іншого, зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Позивач у позовній заяві письмово не підтвердив того факту, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
З урахуванням наведеного, позивачу необхідно надати суду письмове підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
При зверненні до суду позивачем не додано копії позовної заяви з додатками для відповідача.
Враховуючи викладене, позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду копії позовної заяви з додатками для відповідача.
Враховуючи вищезазначене, суд зазначає, що недоліки позовної заяви повинні бути усунені шляхом викладення позовної заяви державною (українською) мовою в двох примірниках (для суду та відповідача по справі), в якій зазначити відповідача по справі (із зазначенням реквізитів, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України) та зазначення власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Державна установа "Роменська виправна колонія (№56)" про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали, шляхом приведення позовної заяви відповідно вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України, а саме надати належним чином оформлену позовну заяву, яка повинна бути викладена державною (українською) мовою у двох примірниках (для суду та відповідача по справі), у якій також зазначити :
- повне найменування відповідача по справі, місцезнаходження, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій, відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти,
- надати суду письмове підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута позивачу.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С.М. Гелета