Справа № 460/8165/23
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 вересня 2023 року м. Рівне №460/8165/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Рівненської митниці про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської митниці (далі - відповідач), у якому просить суд:

визнати протиправними та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2023/000149, № UA204020/2023/000165;

визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості № UA204020/2023/000018/2 від 15.02.2023 та № UA204020/2023/000020/2 від 17.02.2023.

Стислий виклад позицій сторін.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 13.06.2016 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та The company "Reifenwelt" укладено зовнішньоекономічний договір № GMBH-1306 на поставку вантажних шин, що були у вжитку та придатні для подальшого використання. З метою митного оформлення товару позивачем подано до митного органу митні декларації № 23UA15U2 від 14.02.2023 та № 23UA48U2 від 17.02.2023, в яких митна вартість вказаного товару визначена за першим методом, тобто за ціною договору.

При цьому, до митного оформлення було подано усі документи, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість придбаних товарів, однак, на думку позивача, відповідач безпідставно витребував у нього додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованого товару. Надалі, відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України та за наявності необхідних документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Внаслідок цього було прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий йому перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки відповідачем не доведено обставин, які б свідчили про існування у митного органу достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Відтак, застосування резервного методу для визначення митної вартості товару позивач вважає протиправним, з огляду на що звернувся до суду та просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

14.04.2023 через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією було встановлено, що у документах наданих декларантом митному органу для підтвердження митної вартості товару було відсутнє обґрунтування числового значення рівня заявленої митної вартості товарів.

Також відповідач зауважив, що в інформації наданій декларантом наявні окремі розбіжності та неточності та не містилися всі дані відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості. Посадовими особами митного органу позивачу було направлено вимогу про необхідність надання додаткових документів, яку позивачем не було виконано належним чином. Тому, відповідач вважає, що оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті ним в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. З наведених у відзиві підстав, просить суд відмовити у задоволенні позову.

04.05.2023 через підсистему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив, у якій позивач більш детально конкретизує доводи та обґрунтування, зазначені у позовній заяві, а також наводить свої аргументи на спростування тверджень відзиву відповідача.

Заяви, клопотання учасників справи.

Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 03.04.2023 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду доказів сплати суми судового збору.

Ухвалою суду від 05.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі відповідно до статті 262 КАС України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

13.06.2016 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) та The company "Reifenwelt" (Німеччина) в особі директора Ardian Berisha укладено зовнішньоекономічний контракт № GMBH-1306 (далі - Контракт), відповідно до пункту 1.1 якого Продавець відвантажує, а Покупець приймає та оплачує вантажні шини, що були у вжитку та придатні для подальшого використання на умовах Інкотермс 2010.

Згідно додаткової угоди, пунктом 1.2 Контракту передбачено, що загальна кількість шин, яка буде поставлена партіями протягом 2014-2024 років, становить 60000 вживаних шин.

Товар поставляється партіями. Асортимент, кількість, ціна за одиницю, загальна вартість партії Товару визначається в інвойсі. Інвойс надається на кожну партію Товару. Інвойс є невід`ємною частиною цього Контракту (пункти 1.3, 1.4 Контракту).

Відповідно до пунктів 2.1 та 2.2 Контракту ціни на товар встановлено в євро. Загальна сума Контракту складає 500000,00 (п`ятсот тисяч) євро.

В пункті 3.1 Контракту зазначено, що Покупець оплачує придбані Товари шляхом перерахування грошей на рахунок Продавця. Оплата провадиться протягом 30 днів з дати отримання Товару Покупцем, якщо інше не зазначено в інвойсі.

Відповідно до інвойсу № 230019 від 09.02.2023, Продавцем та Покупцем була узгоджена номенклатура, ціна та кількість товару. Загальна кількість товару складає 271 штук, загальна вартість товару за умовами FCA (Zwickau) - 6640,00 євро.

На виконання умов Контракту товар було ввезено на митну територію України. Декларантом позивача було оформлено та подано митному посту "Рівне" Рівненської митниці митну декларацію № 23UA5U2 від 14.02.2023, за якою було заявлено до митного оформлення наступні товари: шини пневматичні, гумові, що вже використовувались, для вантажних автомобілів. Митна вартість імпортованих товарів визначена за першим методом за ціною договору.

Для здійснення митного оформлення відповідачу до МД були надані також наступні документи: пакувальний лист № 230019 від 09.02.2023; рахунок-фактура (інвойс) № 230019 від 09.02.2023; автотранспортна накладна Б/Н від 09.02.2023; декларація про походження товару № 230019 від 09.02.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару Б/Н від 13.02.2023; прейскурант (прайс-лист) виробника товару Б/Н від 09.02.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № GMBH-1306 від 13.06.2016; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 30.12.2021; договір про надання послуг митного брокера № ЛТШ-4993 від 25.01.2021; заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації про те, що товари, які включені до Зеленого переліку відходів, не підпадають під дію пунктів 6-33 Положення про контроль за транскордонними перевезеннями небезпечних відходів та їх утилізацією/видаленням № 12079/22 від 10.02.2023; копія митної декларації країни відправлення № 23PL451010E0163278 від 10.02.2023.

В МД № 23UA5U2 від 14.02.2023 митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору на рівні від 29,45 до 30,72 євро/шт в залежності від ваги (розміру) шини (або 0,51 євро/кг нетто).

14.02.2023 з метою підтвердження інформації щодо заявленої митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, митницею направлено декларанту повідомлення про те, що подані до митного оформлення документи містять неточності.

14.02.2023, на вимогу митного органу про надання додаткових документів в порядку статті 53 Митного Кодексу України, уповноваженою особою ТОВ "100 ШИН+" було надано: лист пояснення від 14.02.2023, договір перевезення № 07022023 від 07.02.2023.

15.02.2023 за результатами опрацювання поданої митної декларації та доданих до неї документів відповідачем прийнято оскаржувану картку відмови в прийнятті митної декларації № UA204020/2023/000149 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA204020/2023/000018/2 відповідно до якого митну вартість товару визначено за резервним методом визначення митної вартості.

В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено, що вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

1) в графі 44 МД зазначено документ за кодом « 3014» (Прейскурант (прайс-лист) виробника товару) від 09.02.2023 б/н, проте даний документ виданий постачальником Reifenwelt (який не є виробником зазначених товарів) та зазначений ним як PRICE OFFER, тобто цінова пропозиція щодо товарів різних виробників. Крім того, цінова пропозиція не містить інформації про стан товарів (бувші у використанні), що суперечить пункту 1.1 Зовнішньоекономічному договору (контракту) купівлі-продажу товарів від 13.06.2016 № GMBH-1306 . Також даний документ не містить інформації щодо терміну дії цінової пропозиції. Вказане ставить під сумнів дійсність документу за кодом « 3014» Прейскурант (прайс-лист) виробника товару.

2) При цьому у PRICE OFFER від 09.02.2023 відображено усі позиції товару за поданим інвойсом від 09.02.2023 № 230019, що наштовхує на спеціальну ціну для конкретного підприємства, а саме імпортера за поданим інвойсом. Також у поданій ціновій пропозиції відсутня конкретна назва товару (шини до вантажних автомобілів бувші у вжитку), що також не ідентифікує предмет пропозиції по відношенню до товарів, за інвойсом від 09.02.2023 № 230019.

3) Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 МКУ документами, що підтверджують митну вартість товарів є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно положень пункту 5 частини 10 статті 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

4) Поряд з тим, відповідно до графи 20 Розділу ІІІ «Правил заповнення декларації митної вартості», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Вказано, що цінова інформація щодо вартості аналогічного товару згідно з базами даних ЄАІС Держмитслужби: Товар № 1 - МД від 03.02.2023 № UA806070/2023/504 - 1,21 USD/кг; Товар № 2 - МД від 06.12.2022 № UA209170/2022/97008 - 1,22 USD/кг; Товар № 3 - МД від 01.02.2023 № UA100180/2023/501481 - 1,41 USD/кг; Товар № 4 - МД від 31.01.2023 № UA100180/2023/501313 - 1,41 USD/кг; Товар № 5 - МД від 13.02.2023 № UA100180/2023/502069 - 1,41 USD/кг; Товар № 6 - МД від 31.01.2023 № UA100180/2023/501313 - 1,41 USD/кг; Товар № 7 - МД від 08.02.2023 № UA100230/2023/002749 - 1,41 USD/кг;Товар № 8 - МД від 31.01.2023 № UA100180/2023/501313 - 1,41 USD/кг;

В рішенні констатовано проведення процедури консультації з декларантом та відсутність можливості застосування методів визначення митної вартості від 1 до 5. У підсумку митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці. Митну вартість товару визначено за резервним (6) методом на рівні від 65,82 до 84,40 євро/шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 1,16 євро/кг. нетто).

На підставі рішення про коригування митної вартості товарів № UA204020/2023/000018/2, Рівненською митницею видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2023/000149, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за МД № 23UA5U2 від 14.02.2023

У картці відмови роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: провести декларування товару відповідно до положень статті 257 Митного кодексу України (ЗУ № 4495-VI від 14.03.12), здійснивши коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів від 15.02.2023 № UA204020/2023/000018/2.

Для здійснення митного оформлення ввезеного товару позивачем було оформлено та подано митному посту "Рівне" Рівненської митниці митну декларацію № 23UA48U2 від 17.02.2023, за якою було заявлено до митного оформлення наступні товари: шини пневматичні, гумові, що вже використовувались, для вантажних автомобілів. Митна вартість імпортованих товарів визначена за першим методом за ціною договору.

Відповідно до інвойсу № 230021 від 13.02.2023, Продавцем та Покупцем була узгоджена номенклатура, ціна та кількість товару. Загальна кількість товару складає 310 штук, загальна вартість товару за умовами FCA (Zwickau) - 750,00 євро.

Для здійснення митного оформлення відповідачу до МД були надані також наступні документи: пакувальний лист № 230021 від 13.02.2023; рахунок-фактура (інвойс) № 230021 від 13.02.2023; автотранспортна накладна Б/Н від 13.02.2023; декларація про походження товару № 230021 від 13.02.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару Б/Н від 13.02.2023; прейскурант (прайс-лист) виробника товару Б/Н від 09.02.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № GMBH-1306 від 13.06.2016; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 30.12.2021; договір про надання послуг митного брокера № ЛТШ-4993 від 25.01.2021; договір (контракт) про перевезення № 08-02-23 від 08.02.2023; заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів, не підпадають під дію пунктів 6-33 Положення про контроль за транскордонними перевезеннями небезпечних відходів та їх утилізацією/видаленням № 12079/22 від 19.08.2022; копія митної декларації країни відправлення № 23DE17E6 від 13.02.2023.

В МД № 23UA8U2 від 17.02.2023 митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору на рівні від 29,13 до 29,86 євро/шт в залежності від ваги (розміру) шини (або 0,47 євро/кг нетто).

17.02.2023 з метою підтвердження інформації щодо заявленої митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, митницею направлено декларанту повідомлення про те, що подані до митного оформлення документи містять неточності.

17.02.2023, на вимогу митного органу про надання додаткових документів в порядку статті 53 Митного Кодексу України, уповноваженою особою ТОВ "100 ШИН+" було надано: довідку про транспортні витрати (виправлену) Б/Н від 17.02.2023; лист від перевізника Б/Н від 17.03.2023.

17.02.2023 за результатами опрацювання поданої митної декларації та доданих до неї документів відповідачем прийнято оскаржувану картку відмови в прийнятті митної декларації № UA204020/2023/000165 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA204020/2023/000020/2 відповідно до якого митну вартість товару визначено за резервним методом визначення митної вартості.

В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено, що вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

1) в графі 44 МД зазначено документ за кодом « 3014» (Прейскурант (прайс-лист) виробника товару) від 13.02.2023 б/н, проте даний документ виданий постачальником Reifenwelt (який не є виробником зазначених товарів) та зазначений ним як PRICE OFFER, тобто Цінова пропозиція щодо товарів різних виробників. Крім того, Цінова пропозиція не містить інформації про стан товарів (бувші у використанні), що суперечить пункту 1.1 Зовнішньоекономічному договору (контракту) купівлі-продажу товарів від 13.06.2016 №GMBH-1306 . Також даний документ не містить інформації щодо терміну дії цінової пропозиції. Вказане ставить під сумнів дійсність документу за кодом « 3014» Прейскурант (прайс-лист) виробника товару;

2) При цьому у PRICE OFFER від 13.02.2023 відображено усі позиції товару за поданим інвойсом від 13.02.2023 № 230021, що наштовхує на спеціальну ціну для конкретного підприємства, а саме імпортера за поданим інвойсом. Також у поданій ціновій пропозиції відсутня конкретна назва товару (шини до вантажних автомобілів бувші у вжитку), що також не ідентифікує предмет пропозиції по відношенню до товарів, за інвойсом від 13.02.2023 № 230021;

3) Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 МКУ документами, що підтверджують митну вартість товарів є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно положень пункту 5 частини 10 статті 58 МКУ При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари , додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Поряд з тим, відповідно до графи 20 Розділу ІІІ «Правил заповнення декларації митної вартості», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Однак до митного оформлення жодного з перерахованих вище документів не надано, а подана до митного оформлення довідка про транспорті витрати від 13.02.2023 б/н;

4) в графі 44 МД зазначено документ за кодом « 4301» Разовий Договір-Заявка про надання послуг з перевезення вантажу в міжнародному сполученні від 08.02.2023 № 08-02-23, що не кореспондується з інформацією зазначеною в довідці про транспорті витрати від 13.02.2023 б/н в частині номера та дати документа;

5) відповідно до п. 3.1. контракту від 13.06.2016 № GMBH-1306 вказано, що оплата проводиться протягом 30 днів з дати отримання товару Покупцем, якщо інше не вказано в інвойсі, однак в інвойсі від 13.02.2023 № 230021 зазначено, що форма оплати може бути: оплата після отримання або передплата;

6) надана в графі 44 МД під кодом « 9610» Копія експортної декларації від 13.02.2023 № 23DE17E6 не містить відомостей про заявлений товар;

7) системою АСУР сформовано ризики 105-2 та 106-2 контролю правильності визначення митної вартості товарів з урахуванням вимог наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України».

Вказано, що цінова інформація щодо вартості аналогічного товару згідно з базами даних ЄАІС Держмитслужби: Товар №1 МД від 03.02.2023 № UA806070/2023/504 - 1,21 USD/кг; Товар № 2 МД від 06.12.2022 № UA209170/2022/97008 - 1,22 USD/кг; Товар № 3 - МД від 01.02.2023 № UA100180/2023/501481 1,41 USD/кг; Товар № 4 МД від 01.02.2023 №UA100180/2023/501481 1,41 USD/кг; Товар № 5 - МД від 05.12.2022 № UA100180/2022/34033 - 1,41 USD/кг; Товар № 6 - МД від 31.01.2023 № UA100180/2023/501313 - 1,41 USD/кг; Товар № 7 - МД від 31.01.2023 № UA100180/2023/501313 - 1,41 USD/кг; Товар № 8 - МД від 31.01.2023 № UA100180/2023/501313 - 1,41 USD/кг; Товар № 9 - МД від 31.01.2023 № UA100180/2023/501313 - 1,41 USD/кг; Товар № 10 - МД від 31.01.2023 № UA100180/2023/501313 - 1,41 USD/кг.

В рішенні констатовано проведення процедури консультації з декларантом та відсутність можливості застосування методів визначення митної вартості від 1 до 5. У підсумку митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці. Митну вартість товару визначено за резервним (6) методом на рівні від 71,6425 до 88,3433 євро/шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 1,18 євро/кг. нетто).

На підставі рішення про коригування митної вартості товарів № UA204020/2023/000020/2, Рівненською митницею видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2023/000165, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за МД № 23UA8U2 від 17.02.2023

У картці відмови роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: провести декларування товару відповідно до положень статті 257 Митного кодексу України (ЗУ № 4495-VI від 14.03.12), здійснивши коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів від 17.02.2023 № UA204020/2023/000020/2.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача про коригування митної вартості та картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та оцінка аргументів сторін.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог в контексті цієї ситуації, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами першою-другою статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною другою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною шостою статті 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною першою статті 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, частиною першою статті 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

В силу вимог частини другої-третьої статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (частина четверта статті 57 Митного кодексу України).

Таким чином, до виключних повноважень органу доходів і зборів належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

Разом з тим, з урахуванням положень частини третьої статті 318 Митного кодексу України, яка встановлює, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, реалізація зазначених повноважень повинна відбуватись із обмеженим втручанням у процедуру самостійного визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, котрому повинна передувати наявність в органу доходів і зборів обґрунтованих сумнiвiв у правильності визначення заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до частини четвертої статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною десятою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною одинадцятою статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною дев`ятою статті 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

В силу вимог частини другої статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

З аналізу наведених вище норм права вбачається, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові. Але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли: надані декларантом документи містять розбіжності, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, або наявні ознаки підробки.

Так, наведені норми законодавства зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не зазначення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Так, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості.

При цьому позиція митного органу полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних (наявність неточностей), необхідних для визначення митної вартості, у зв`язку із чим від декларанта витребовувались додаткові документи, та оскільки декларантом не надано необхідних витребуваних документів для підтвердження заявленої митної вартості, митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в митниці по розмитненню подібного товару.

Як з`ясовано судом, обґрунтовуючи рішення про коригування митної вартості № UA204020/2023/000018/2 від 15.02.2023, відповідач зазначає, що в графі 44 МД зазначено документ за кодом « 3014» Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 09.02.2023 б/н, проте даний документ виданий постачальником Reifenwelt (який не є виробником зазначених товарів) та зазначений ним як PRICE OFFER, тобто Цінова пропозиція щодо товарів різних виробників. Крім того, Цінова пропозиція не містить інформації про стан товарів (бувші у використанні), що суперечить пункту 1.1 Зовнішньоекономічному договору (контракту) купівлі-продажу товарів від 13.06.2016 № GMBH-1306. Також даний документ не містить інформації щодо терміну дії цінової пропозиції. Вказане ставить під сумнів дійсність документу за кодом « 3014» Прейскурант (прайс-лист) виробника товару. - При цьому у PRICE OFFER від 09.02.2023 відображено усі позиції товару за поданим інвойсом від 09.02.2023 № 230019, що наштовхує на спеціальну ціну для конкретного підприємства, а саме імпортера за поданим інвойсом. Також у поданій ціновій пропозиції відсутня конкретна назва товару (шини до вантажних автомобілів бувші у вжитку), що також не ідентифікує предмет пропозиції по відношенню до товарів, за інвойсом від 09.02.2023 № 230019.

З цього приводу слід зауважити, що до митного оформлення позивачем був наданий прайс-лист б/н від 09.02.2023, що виданий компанією "Reifenwelt", яка є продавцем за зовнішньоекономічним договором № GMBH-1306 від 13.06.2016. При цьому, відображена у прайс-листі одиниця вартості товарів відповідає тій вартості, що визначена у інвойс № 230019 від 09.02.2023, однак відповідачем не зазначено яким чином надання позивачем прайс-листа, виданого саме експортером (не виробником), ставить під сумнів достовірність визначеної ним митної вартості товару, за умови, що відображена у прайс-листі інформація щодо вартості одиниці товару, відповідає вартості, що визначена у інвойс № 230019 від 09.02.2023.

На переконання суду, сам факт надання позивачем прайс-листа, виданого імпортером не є підставою для визначення числового значення вартості товару і жодним чином не впливає на митну вартість товару, зокрема не свідчить про її заниження та не є підставою для коригування митної вартості.

Крім того, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідним інвойсом, відтак, суд дійшов висновку, що така неповнота чи обмеженість відомостей прайс-листа не є обґрунтованою підставою, як для витребування в декларанта додаткових документів, так і коригування з цієї причини митної вартості.

Верховний суд у постанові від 24.01.2019 у справі № 826/2277/16 зазначив, що прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми прайс-листів, тому митниця не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, обґрунтовуючи свої сумніви.

Разом з тим, прайс-лист не є тим обов`язковим документом, який підтверджує митну вартість товарів. Обов`язкове подання прайс-листа частиною 2 статті 53 Митного кодексу України не передбачено. Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного суду від 08.07.2019 у справі № 804/6217/15 та від 25.06.2020 у справі № П/811/687/16.

Ще однією причиною для прийняття рішення про коригування митної вартості відповідач вказав те, що відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, що підтверджують митну вартість товарів є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно положень пункту 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари , додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Проте, суд критично оцінює такі аргументи відповідача і з цього приводу зауважує наступне.

До митного оформлення була надана довідка про транспортні витрати б/н від 13.02.2023, яка містить дані про вартість перевезення з пункту відправлення до кордону м. Zwickau (Німеччина) м/п Рава-Руська (Україна) та містить номер автотранспортного засобу яким було здійснено перевезення ( НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 ), що співпадає з товаросупровідними документами, які були подані до митного оформлення. Наведене дозволяє ідентифікувати даний документ, як такий, що підтверджує складову митної вартості даної поставки, тому вартість перевезення є підтвердженою.

Додатково витрати на транспортування підтверджуються дослідженими судом доказами, зокрема: договором-заявою № 07022023 про надання послуг з перевезення вантажу у міжнародному сполученні від 07.02.20234; рахунком-фактурою № СФ-0008 від 17.02.2023; актом № ОУ-0008 здачі-прийняття робіт (надання послуг); платіжною інструкцією № 9893 від 24.02.2023.

Слід зауважити, що договір перевезення № 07022023 від 07.02.2023 був наданий позивачем разом з митною декларацією, тобто був наявний у відповідача на дату винесення оскаржуваного рішення. Рахунок на оплату послуг № СФ-0008 від 17.02.2023; акт надання послуг № ОУ-0008 від 17.02.2023; платіжне доручення про оплату послуг перевезення № 9893 від 24.02.2023 були оформлені після завершення митного оформлення товарів згідно з умовами ведення позивачем господарської діяльності, а їх оформлення не залежало від самого позивача.

Суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 21 листопада 2019 року у справі № 804/9754/15, відповідно до якого Митний кодекс України не визначає вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що таким доказом може бути лише договір про перевезення), а подані товариством до митного органу документи, які підтверджують понесення транспортних витрат, є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів в розумінні статті 72 КАС України.

Отже, якщо за твердженням декларанта, додаткових витрат пов`язаних з транспортуванням (окрім наведених в довідці про транспортні витрати б/н від 13.02.2023) не було, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, додаткові витрати все ж таки здійснювалося, то митниця повинна довести наявність цього факту. Аналогічна правова позиція наведена в рішенні Верховного суду від 06 вересня 2019 року справа № 815/2501/18, що також враховується судом при розгляді цієї справи.

Водночас, що стосується інформації з бази даних ЄАІС Держмитслужби, то така взагалі не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Однак, у графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що цінова інформація щодо вартості аналогічного товару згідно з базами даних ЄАІС Держмитслужби є іншою, ніж зазначена позивачем у митній декларації. Наведене призвело до виникнення у митного органу сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та наявності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні відомості щодо складових митної вартості товарів.

Поряд із тим, судом враховано, що текст спірного рішення про коригування митної вартості не містить інформації про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. У свою чергу, недоведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів. Посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номери митних декларацій як на джерела цінової інформації не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості визначення митної вартості за резервним методом.

Такі міркування суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 25 травня 2021 року у справі № 520/10386/2020 та від 13 січня 2022 року у справі № 520/11061/2020.

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Також суд встановив, що в рішенні про коригування митної вартості № UA204020/2023/000020/2 від 17.02.2023 відповідач зазначає, що в графі 44 МД зазначено документ за кодом « 3014» прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 13.02.2023 б/н, проте даний документ виданий постачальником Reifenwelt (який не є виробником зазначених товарів) та зазначений ним як PRICE OFFER, тобто Цінова пропозиція щодо товарів різних виробників. Крім того, Цінова пропозиція не містить інформації про стан товарів (бувші у використанні), що суперечить пункту 1.1 Зовнішньоекономічному договору (контракту) купівлі-продажу товарів від 13.06.2016 № GMBH-1306. Також даний документ не містить інформації щодо терміну дії цінової пропозиції. Вказане ставить під сумнів дійсність документу за кодом « 3014» Прейскурант (прайс-лист) виробника товару. При цьому у PRICE OFFER від 13.02.2023 відображено усі позиції товару за поданим інвойсом від 13.02.2023 № 230021, що наштовхує на спеціальну ціну для конкретного підприємства, а саме імпортера за поданим інвойсом. Також у поданій ціновій пропозиції відсутня конкретна назва товару (шини до вантажних автомобілів бувші у вжитку), що також не ідентифікує предмет пропозиції по відношенню до товарів, за інвойсом від 13.02.2023 № 230021.

Суд не бере до уваги доводи відповідача щодо наданого до митного оформлення Прейскуранта (прайс-листа) виробника товару від 13.02.2023, виданого компанією "Reifenwelt", що не є виробником товарів з мотивів, наведених вище, по попередній партії товару.

Крім того, у рішенні про коригування митної вартості відповідач вказав те, що відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, що підтверджують митну вартість товарів є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно положень пункту 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари , додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Зазначив, що позивачем подано до митного оформлення лише довідка про транспорті витрати від 13.02.2023 б/н.

Однак, суд відхиляє такі доводи відповідача покликаючись на висновки викладені по тексту рішення вище. Крім того, проаналізувавши матеріали адміністративного позову, суд зауважує, що до митного оформлення була надана виправлена довідка про транспортні витрати б/н від 13.02.2023, що містить данні про вартість перевезення з пункту відправлення до кордону Zwickau (Німеччина ) м/п Pава-Руська (Україна ) та містить номер автотранспортного засобу яким було здійснено перевезення ( НОМЕР_3 , причіп НОМЕР_4 ), що в повній мірі співпадає з товаросупровідними документами, що були подані до митного оформлення, що дозволяє ідентифікувати даний документ, як такий, що підтверджує складову митної вартості даної поставки. А отже вартість перевезення є підтвердженою.

Вказані обставини також підтверджуються договом перевезення № 08-02-23 від 08.02.2023, рахунком на оплату послуг № СФ-000021 від 20.02.2023; актом надання послуг № ОУ-00021 від 20.02.2023; платіжне доручення про оплату послуг перевезення № 9903 від 16.03.2023.

Суд наголошує, що на дату винесення оскаржуваного рішення, розбіжність в документах позивачем було спростовано. А вартість перевезення, що є складовою митної вартості залишилось незмінною.

Наявність технічної помилки у документі, за умови що зміст помилково інформації орган доходів і зборів може встановити за допомогою решти інформації, що міститься у цьому ж документі, або інформації з інших документів, пов`язаних із цим документом не впливає на його доказову силу. Аналогічна правова позиція наведена в узагальненій практиці застосування адміністративними судами положень Митного кодексу (в редакції від 13.03.2012) в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 13.10.2017.

Обґрунтовуючи рішення про коригування митної вартості відповідач зазначив, що відповідно до пункту 3.1. контракту від 13.06.2016 № GMBH-1306 вказано, що оплата проводиться протягом 30 днів з дати отримання товару Покупцем, якщо інше не вказано в інвойсі, однак в інвойсі від 13.02.2023 № 230021 зазначено, що форма оплати може бути: оплата після отримання або передплата.

З приводу цього, суд зазначає, що порядок оплати за поставлений Товар, визначений відповідно до пункту 3.1. контракту № GMBH-1306 від 13.06.2016 і передбачає, що оплата проводиться в термін 30 днів з дати отримання Товару, тобто шляхом відтермінування платежу, якщо інше не передбачено в інвойс. Тому, незважаючи на наявність в інвойсі № 230021 від 13.02.2023, іншого порядку оплати, зокрема можливість здійснення передплати, передплата не є обов`язком Покупця.

Верховний Суд у постанові від 17.04.2018 по справі № 815/329/17 зазначив, що відсутність оплати за товар не впливає на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Таким чином, суд дійшов висновку, що строки оплати чітко визначені зовнішньоекономічним Контрактом № GMBH-1306 від 13.06.2016 та передбачають відтермінування платежу.

До того ж у Постанові від 22.08.2019 у справі № 810/2784/18 Верховний Суд зазначив, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість.

У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA204020/2023/000020/2 відповідач зазначає, що надана в графі 44 МД під кодом « 9610» Копія експортної декларації від 13.02.2023 № 23DE17E6 не містить відомостей про заявлений товар.

Судом встановлено, що в експортній вантажній митній декларації зазначено: кількість Товару - 310 штук; вагу Товару - 19400,00 кг.; вартість Товару - 8945,00 Євро; дані про постачальника (Reifenwelt); данні про покупця (ФОП Німець) , що повністю співпадає з даними, зазначеними в митній декларації № 23UA48U2 від 17.02.2023, та інших поданих позивачем до митного оформлення документах. Крім того експортна декларація містить посилання на інвойс, за яким позивачу поставлений товар (графа « 44» містить дані « 380/ 230021» де « 380» - код документа (інвойс), а « 230021» номер інвойсу).

Відповідно, твердження відповідача, про відсутність в копії експортної митної декларації даних про числові значення рівня митної вартості не відповідають дійсності.

Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі № 813/1350/14, експортна митна декларація складається експортером, відповідно до вимог законодавства чинного в країні експортера (Німеччина), а Покупець Товару не відповідає за заповнення митної декларації країни відправлення, яка оформляється у відповідності до законодавства, країни відправлення та внесення до неї відповідної інформації.

З приводу того, що системою АСУР сформовано ризики 105-2 та 106-2 контролю правильності визначення митної вартості товарів з урахуванням вимог наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», суд зазначає наступне.

Спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Аналогічна правова позиція викладене Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та від 17.01.2022 у справі № 520/2000/19.

Також, Верховний Суд у своїх постановах від 25.02.2020 у справі № 260/718/19 та від 27.04.2020 у справі № 140/804/19 наголошував, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Суд зазначає, що твердження відповідача про наявність у нього сумнівів є не логічними, при цьому, відповідач не надав суду жодного доказу тому, що надані декларантом документи були не повними, містили розбіжності, чи ознаки підробки. Водночас ціна, яка була фактично сплачена позивачем за товар в повній мірі підтверджена належними і допустимими доказами і відповідає домовленостям сторін договору.

Суд наголошує, що в частині третій статті 53 Митного кодексу України передбачено чіткі підстави для наявності у митного органу права вимагати надання додаткових документів, які повинні бути зазначені в графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідно до частини другої статті 55 Митного кодексу України.

Тому, наявність саме обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18, яка відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при ухваленні рішення у даній справі.

На переконання суду відповідач не довів, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, не вказав на документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, і які подав позивач як декларант при митному оформленні товару, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за товар, всупереч імперативної вимоги закону.

Отже, відповідно до наявних у справі доказів досліджених судом, відповідач взагалі не мав передбачених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України підстав для витребування у позивача додаткових документів.

За результатами розгляду справи, суд дійшов висновку, що Рівненською митницею не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару у митній декларації, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

З огляду на наведене, суд констатує, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA204020/2023/000018/2 від 15.02.2023 та № UA204020/2023/000020/2 від 17.02.2023 не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушує права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

У свою чергу, картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2023/000149 та № UA204020/2023/000165, які сформовані на підставі рішень № UA204020/2023/000018/2 від 15.02.2023 та № UA204020/2023/000020/2 від 17.02.2023, визнаних судом протиправним, отже, також є протиправними і підлягають скасуванню.

Разом з тим, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні по справі Звежинський проти Польщі (Заява N34049/96) від 19.06.2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а тому позов належить задовольнити частково.

Судові витрати.

За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 6691,49 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 9937 від 28.03.2023, № 9936 від 28.03.2023, № 9957 від 04.04.2023, які наявні в матеріалах справи, а тому судові витрати позивача в частині сплаченого судового збору підлягають стягненню з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Рівненської митниці

Відтак, на користь ОСОБА_1 слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці, документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 6691,49 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості № UA204020/2023/000018/2 від 15.02.2023.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2023/000149.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості № UA204020/2023/000020/2 від 17.02.2023.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2023/000165.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 6691,49 грн (шість тисяч шістсот дев`яносто одна грн 49 коп) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Рівненської митниці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 07 вересня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Рівненська митниця (вул. Соборна, 104, м. Рівне, 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43958370)

Суддя Ольга ПОЛІЩУК