Справа № 240/11530/23
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Житомир справа № 240/11530/23

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач 1, ГУ ПФУ в Житомирській області) щодо відмови ОСОБА_1 , в переведенні з 03.04.2023 на пенсію державного службовця відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII з урахуванням довідок про заробітну плату № 34 від 03.04.2023 № та №35 від 03.04.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести ОСОБА_1 з 03.04.2023 на пенсію державного службовця відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII з урахуванням довідок про заробітну плату № 34 від 03.04.2023 № та №35 від 03.04.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.04.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою щодо переведення на пенсію державного службовця. Однак, 13.04.2023 отримала відповідь у якій зазначалося, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач 2, ГУ ПФУ в Полтавській області) 06.04.2023 прийнято рішення про відмову у переході на пенсію державного службовця з посиланням на те, що на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» №889-VIII, а саме 01.05.2016 у мене відсутній стаж державної служби, оскільки робота в органах місцевого самоврядування не відносить до посад державної служби. Позивач вказує, що стаж державної служби складає 20 років 28 днів, що підтверджується довідками Новогуйвенської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 03.04.2023 №34, де зазначено, що стаж державної служби понад 20 років. Стаж державної служби на 01.05.2016 12 років 9 місяців 10 днів. Позивач зазначає, що дана відмова є необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам законодавства.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01 травня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У період з 12.06.2023 по 07.07.2023 (включно) головуюча у справі суддя перебувала у відпустці.

Від Головного управління Пенсійного фонду України Житомирській області 26.06.2023 надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень вказав, що позивач перебуває на обліку в Управлінні з 11.09.2012 та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( далі - Закон №1058). 03.04.2023 звернувся до Управління із заявою щодо переходу на інший вид пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (далі - Закон №3723-XII). За принципом екстериторіальності документи позивача розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області та відповідно за результатами розгляду поданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення від 06.04.2023 року №26 про відмову у переході на пенсію за віком відповідно до Закону №3723 -XII у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Зі змістом рішення листом від 13.04.2023 №0600-0209-8/41352 Управління повідомило позивача. Зауважують, що до матеріалів справи не надано жодних доказів того, що саме Управлінням відмовлено позивачу у призначенні пенсії, а тому позов не підлягає задоволенню. Дії Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області є правомірними оскільки питання, пов`язані з призначенням пенсій державним службовцям врегульовані Законом № 889-VIII. Пунктами 10 і 12 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону передбачена можливість призначення пенсії державному службовцю на умовах Закону № 3723-XII за дотримання таких умов: особам, які досягли пенсійного віку, зокрема, для жінок - 60 років; мають страховий стаж: для жінок - 30 років; не призначалася пенсія відповідно до Закону " 3723-XII; на день набрання чинності Законом № 889-VIII, тобто на 01.05.2016, займають посади державної служби на мають не менш ніж 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, або мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016. Просило відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Від ГУ ПФУ в Житомирській області 26.06.2023 надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року залучено до розгляду справи №240/11530/23 як другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Відповідь на відзив ГУ ПФУ в Житомирській області надійшла до суду 27.06.2023

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 21.07.2023 надійшов відзив на позовну заяву, у якому, проти позовних вимог заперечив. Окрім доводів викладених у відзиві ГУ ПФУ в Житомирській області вказав, що позивач на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 №889-VIII «Про державну службу» не працювала на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби та мала 12 років 8 місяців 29 днів стажу роботи на таких посадах. Просило відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Всебічно дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 починаючи з 03.03.2003 по 17.12.2015 перебувала на державній службі в Управлінні праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації. У вказаний період позивачу присвоєно з 15 по 13 ранг державного службовця. З 18.12.2015 по 14.01.2021 обіймала посаду заступника селищного голови з питань діяльності виконавчого органу (з 02.01.2020 назву посади змінено на "заступник селищного голови з питань діяльності виконавчих органів").

Присягу посадової особи органу місцевого самоврядування позивачем складено 18.12.2015.

У період з 18.12.2015 по 14.01.2021 позивачу присвоєно з 11 по 9 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування.

З 15.01.2021 призначено на посаду головного спеціаліста з питань персоналу Управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації з присвоєнням 9 рангу державного службовця.

З 21.01.2021 по 01.04.2023 обіймала посаду начальника відділу соціального захисту та охорони здоров`я Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області.

Сторонами не заперечується, що позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Житомирській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

03.04.2023 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії. Відповідачами не заперечується отримання від позивача довідок про заробітну плату № 34 від 03.04.2023 № та №35 від 03.04.2023.

Заява від 03.04.2023 розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Полтавській області. За результатами розгляду поданої заяви ГУ ПФУ в Полтавській області прийняло рішення від 06.04.2023 року №26 про відмову у переведенні з пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону «Про державну службу». Підстави такої відмови аргументовані тим, що на день набрання чинності Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» не працювала на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби та має 12 років 8 місяців 29 днів стажу робити на таких посадах.

Не погоджуючись із таким рішенням позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частини перша і друга даної статті).

Приписами частини 3 статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року за №2493-III (надалі, також Закон №2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Положення статей 2, 3 Закону №2493-III визначають, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до частини 7 статті 21 Закону №2493-III (в редакції, чинній станом на 01.05.2016) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Питання пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 врегульовувалося Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року за №3723-XII.

Водночас, з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року за №889-VIII, відповідно до статті 90 якого встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Пункт 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ визначає, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Статтею 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пунктом 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII, визначено, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Таким чином, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», слід враховувати до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015.

В свою чергу, відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, в даному випадку за період з 18.12.2015 по день набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016, слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року за №283 (надалі, також - Порядок №283).

Так, абзацом 13 пункту 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Посада, яку обіймала позивач за час роботи в органі місцевого самоврядування, в тому числі і станом на 01.05.2016, відноситься до посади, визначеної статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Як встановлено судом із записів трудової книжки позивача, з 18.12.2015 по 14.01.2021 позивач безперервно обіймала посаду заступника селищного голови.

З огляду на вказане, суд зазначає, що відповідно до статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», до п`ятої категорії посад місцевого самоврядування відносяться посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост;

Таким чином, посада заступника сільського голови, відповідно до статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пункту 2 Порядку №283 входить до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби.

Верховний Суд в постанові від 10.05.2018 за результатом розгляду справи №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 цього ж Закону та пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

Зазначені обставини вказують на безпідставність доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про те, що стаж роботи на посаді в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за сукупності інших умов дає право на призначення пенсії державного службовця.

Суд вважає, що період роботи позивача на посаді в органі місцевого самоврядування з 18.12.2015 по 14.01.2021 підлягає зарахуванню до стажу державної служби, як і період з 15.01.2021 по 20.01.2021.

Таким чином, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді, віднесеній до відповідної категорії посад державної служби, на день набрання чинності Законом №889-VIII - 01.05.2016, становив більше 10 років, що дає їй право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Таке право виникло в позивача з дати звернення із відповідною заявою до ГУ ПФУ в Житомирській області про призначення іншого виду пенсії, тобто з 03.04.2023.

При цьому, надаючи оцінку доводам представників відповідачів щодо необхідного двадцятирічного стажу роботи на посаді, прирівняній до посади державної служби, як на визначальну умову переведення позивача на пенсію державного службовця, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Наведена позиція суду відповідає висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.02.2019 по справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).

Таким чином, враховуючи те, що станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 працювала на посаді в органі місцевого самоврядування, яка прирівняна до відповідної категорії посади державного службовця, набула більш як 10 років стажу державної служби, та досягла пенсійного віку, доводи представника відповідача про відсутність підстав для задоволення вимог позивача з огляду на на те, що станом на 01.05.2016 не працювала на посаді яка віднесена до відповідних категорій посад державної служби суд вважає безпідставними та не обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 03.04.2023 звернулася до ГУ ПФУ в Житомирській області з заявою про призначення/перерахунок пенсії та просила призначити, вид пенсії: перехід на інший вид пенсії.

Переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до частини 3 статті 45 Закону №1058-IV можливе у тому разі, якщо особі відповідно до цього Закону був призначений один з видів пенсії, визначених у статтях 9, 10 цього Закону - пенсія за віком, пенсія по інвалідності чи пенсія у зв`язку з втратою годувальника. У випадку призначення особі одного з цих видів пенсії відповідно до Закону №1058-IV, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію державного службовця відповідно до відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсій, має місце призначення пенсії державного службовця на умовах Закону №889-VIII, а не переведення чи перерахунок пенсії згідно пунктів1-3 частини1 статті 45 Закону №1058-IV.

За таких обставин, зважаючи на наявність законних підстав для призначення позивачу пенсії відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII з моменту звернення останньої до органу пенсійного фонду із відповідною заявою, а саме з 03.04.2023 та враховуючи довідки про заробітну плату №№34-35 від 03.04.2023.

За наведених підстав та вказаних правових норм позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявним в матеріалах справи доказами підтверджується сплата позивачем судового збору в сумі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир,10003, ), Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м.Полтава, 36014, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 06.04.2023 №26.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області області призначити з 03 квітня 2023 року ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII з урахуванням довідок про заробітну плату від 03.04.2023 № 34 та №35.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук