Справа № 300/339/19
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/339/19 пров. № А/857/7489/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Доморадової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року (головуючий суддя Біньковська Н.В., м. Івано-Франківськ) у справі № 300/339/19 за позовом Державної інспекції архітектури та містобудування України до ОСОБА_1 про знесення житлового будинку,

в с т а н о в и в :

Державна інспекція архітектури та містобудування України звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про знесення житлового будинку по АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється з відхиленням від виданого будівельного паспорта.

Обґрунтовує позов тим, що в ході проведення перевірки щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил по АДРЕСА_1 , встановлено факт будівництва з відхиленням від схеми забудови земельної ділянки, визначеної у будівельному паспорті, і відповідачем в добровільному порядку не виконано вимоги припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 21.09.2018, тому житловий будинок підлягає примусовому знесенню.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що будівництво ведеться із відхиленням від схеми забудови земельної ділянки, визначеної у будівельному паспорті, чим порушено пункт 1 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про основи містобудування», що зафіксовано в актах перевірки, на підставі яких винесено припис. Зазначає, що оскільки в добровільному порядку вимоги припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності відповідачем не виконано, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Також вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у проведенні судової будівельно-технічної експертизи, оскільки питання, які позивач пропонував поставити експерту повністю відповідали тим питанням, необхідність отримання відповіді на які була підставою скасування судових рішень та зумовила направлення Верховним Судом справи на новий розгляд.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

Згідно 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи, а тому відповідно до статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд ухвалив розгляд справи здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши письмові докази, що є в матеріалах справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено доказами, які є в матеріалах справи, що ОСОБА_1 14.02.2015 подав до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області повідомлення ІФ №60 про початок виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі наказу Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про проведення позапланового заходу від 30.08.2018 №805-П/1009/1.5/2018, направлення на проведення позапланового заходу від 30.08.2018 №805/1009/m.7/2018 головним інспектором будівельного нагляду проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт на об`єкті ведення будівельних робіт з будівництва житлового комплексу на дорозі загального користування по АДРЕСА_1 .

За результатами проведеної перевірки складено акт №805/1009/m7/2018 від 21.09.2018, в якому зазначено про виявлення порушення ОСОБА_1 п.1 ч.1 ст.25 Закону України «Про основи містобудування», а саме, будівництво ведеться з відхиленням від схеми забудови земельної ділянки будівельного паспорта, зокрема, змінено конфігурацію будівлі.

За наслідками встановленого порушення головним інспектором будівельного нагляду Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області складено протокол про адміністративне правопорушення від 21.09.2018 та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 21.09.2018, яким зобов`язано ОСОБА_1 усунути виявлене порушення до 21.10.2018 та про виконання припису повідомити Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області.

27.09.2018 Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області прийнято постанову №167/1009/m6/2018 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

На підставі наказу Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про проведення позапланового заходу від 19.11.2018 №1105-П/1009/1.5/2018, направлення на проведення позапланового заходу від 19.11.2018 №1105/1009/m.7/2018 головним інспектором будівельного нагляду проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, на об`єкті будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 .

За результатами проведеної перевірки складено акт №1105/1009/m.7/2018 від 03.12.2018, в якому зазначено про виявлення порушення ОСОБА_1 абзацу 4 пункту 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №533, а саме, невиконання вимог припису від 21.09.2018 щодо приведення будівництва у відповідність до схеми забудови земельної ділянки.

03.12.2018 головним інспектором будівельного нагляду Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с.39, т.1).

13.12.2018 Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №214/1009/m6/2018, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн.

28.12.2018 Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області винесено рішення №46 та прийнято наказ №46 про скасування реєстрації права на початок виконання будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта від 17.02.2015 ІФ №60, замовник ОСОБА_1 .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведені підстави позову, оскільки в документах, складених в ході та за наслідками перевірки ведення будівельних робіт з будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 не встановлено суті та істотність відхилень при здійсненні будівництва та не зроблено конкретних замірів відхилень. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б розкривали зміст порушення, відтак у суду відсутня можливість встановити ці обставини.

На переконання суду першої інстанції, застосування до відповідача зобов`язання щодо знесення житлового будинку, будівництво якого здійснюється з відхиленням від виданого будівельного паспорта, є передчасним та не співмірним заходом, адже позивачем не доведено наявності істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотного порушення будівельних норм і правил.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується.

У частині 2 статті 19 Конституції України та частині 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведені норми визначають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 41 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності від 17.02.2017 №3038-VI (далі Закон №3038-VI, в редакції, чинній на час спірних правовідносин) державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями (суб`єктами містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначено у Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011 (далі Порядок №533, в редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Пунктом 2 зазначеного Порядку №553 встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: 1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; 2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; 3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об`єкта будівництва.

Відповідно до пункту 5 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Пунктом 16 зазначеного Порядку №533 встановлено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Відповідно до пункту 17 Порядку №553, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Статтею 38 Закону №3038-VI визначено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Статтею 376 Цивільного кодексу України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що у разі надходження звернення щодо порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, орган державного архітектурно-будівельного контролю має право провести позапланову перевірку такого суб`єкта, за результатами якої у разі виявлення відповідних порушень, в тому числі самочинного будівництва, скласти, зокрема, припис щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, який є обов`язковим до виконання суб`єктом містобудування.

При цьому, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що об`єкт будівництва є самочинним у випадках наявності однієї з таких умов: збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; збудований або будується без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи; збудований або будується без належно затвердженого проекту; збудований або будується з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо самочинне будівництво здійснене з істотним відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи здійснене з істотним порушенням будівельних норм і правил, вирішується питання щодо проведення відповідної перебудови.

Якщо ж проведення відповідної перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню.

Можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів зазначає, що у випадку відхилення від проекту перебудова житлового будинку, а у разі неможливості проведення перебудови або відмови суб`єкта містобудування провести таку перебудову, знесення самочинного будівництва здійснюється лише у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 21.09.2018 позаплановою перевіркою встановлено факт здійснення ОСОБА_1 будівництва житлового будинку з відхиленням від проекту.

Разом з тим, в приписі про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 21.09.2018 позивачем не розкрито зміст вчиненого відповідачем порушення, а саме, не наведено, як саме змінено конфігурацію будинку в порівнянні із запроектованою, розміри та заміри таких змін, дотримання відповідних відстаней, вплив зміни конфігурації будівлі на права інших осіб чи суспільні інтереси.

Не деталізовано які саме порушення виявлені та яким чином їх усунути ні в акті перевірки №805/1009/m7/2018 від 21.09.2018, ні в протоколі про адміністративне правопорушення від 21.09.2018, ні в приписі про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 21.09.2018, ні в постанові №167/1009/m6/2018 по справі про адміністративне правопорушення від 27.09.2018, ні в акті перевірки №1105/1009/m.7/2018 від 03.12.2018 та протоколі від 03.12.2018.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач здійснив будівництво житлового будинку на власній земельній ділянці ( кадастровий номер :01:001:0127 ) після повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 14.02.2015, що підтверджує отримання належного дозволу.

Колегія суддів звертає увагу, що за наслідками перевірки відповідачу винесено припис, в якому зобов`язано усунути виявлене порушення, але не було запропоновано здійснити відповідну перебудову і не визначено спосіб усунення порушення.

Водночас позивач ставить питання про знесення цілого будинку та жодним чином не доводить, що таким будівництвом було завдано шкоди суспільним інтересам та правам третіх осіб або таке будівництво здійснене з істотним відхиленням від будівельних норм, стандартів і правил.

Натомість, з листа Спаської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 24.04.2019 №120/2-18/07, який знаходиться в матеріалах справи, встанволено, що до Спаської сільської ради не надходило і не зареєстровано жодного звернення щодо порушення прав інших громадян будівництвом житлового будинку ОСОБА_1 за адресою по АДРЕСА_1 та не зареєстровано звернення жителів с.Спас, які проживають на даній вулиці, щодо порушення їхніх прав внаслідок будівництва житлового будинку ОСОБА_1 чи у створенні перешкод щодо проходу або проїзду дорогою загального користування по АДРЕСА_1 . Також у листі повідомлено, що будівництво житлового будинку на власній земельній ділянці ОСОБА_1 не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що будівництво житлового будинку ведеться відповідачем з істотним порушенням будівельних норм і правил, оскільки не дотримано відступу 6 метрів до червоних ліній - дороги по вул.Тиха, оскільки відповідачем дана обставина є недоведена. Як вже зазначено вище, ні в акті перевірки, ні в приписі про таку обставину не зазначено, а вказано лише про виявлення зміни конфігурації будівлі, тобто істотного відхилення від проекту.

Щодо доводів скаржника про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у проведенні судової будівельно-технічної експертизи, колегія суддів вважає такі безпідставними та зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

В силу приписів статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України призначення експертизи у справі є правом суду.

Суд може призначити судову експертизу у випадку об`єктивної неможливості встановлення обставин, що мають значення для справи без проведення відповідного експертного дослідження, яке здійснює особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин.

Апеляційний суд зазначає, що з`ясування обставин, питання про які хотів поставити експерту позивач, зокрема, «у чому саме полягає відхилення спірного об`єкту від схеми забудови земельної ділянки, визначеної у будівельному паспорті від 03.02.2015 №16/26.01.2015?», «яким чином та в якому розмірі змінено конфігурацію будівлі відносно будівельного паспорту від 03.02.2015 №16/26.01.2015, чи дотримано відступи від червоних ліній…», «чи дотримані протипожежні розриви між будинками або окремо розташованими господарськими будівлями…», «чи можлива перебудова спірного об`єкту будівництва…» є обов`язком позивача при проведенні перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Виявлені порушення мають бути зазначені у акті перевірки та у приписі, а доведення цих обставин, як підстави позову про знесення будинку, покладається на позивача відповідно до ст.77 КАС України.

Як вже зазначалося вище, ні в акті перевірки, ні в приписі не зазначено у чому саме полягає відхилення спірного об`єкту від схеми забудови земельної ділянки, визначеної у будівельному паспорті від 03.02.2015 №16/26.01.2015, яким чином змінено конфігурацію будівлі, наслідки такої зміни та відповідно, можливість перебудови спірного об`єкту.

Призначення судової будівельно-технічно експертизи фактично зводилося б до необхідності проведення перевірки дотримання будівельних норм при будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1 , відтак судом першої інстанції було законно відмовлено у її призначенні.

Виходячи з системного аналізу правових норм та обставин даної справи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки в документах, складених в ході та за наслідками перевірки ведення будівельних робіт з будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 не вказано суттєвих деталей виявленого порушення і позивачем не доведено наявності істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотного порушення будівельних норм і правил, то застосування до відповідача зобов`язання щодо знесення житлового будинку є неспівмірним заходом, відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року у справі № 300/339/19- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар