Справа № 405/6569/22
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2023-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/6569/22
Провадження №2-а/405/60/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2023 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.,

при секретарі Дризі Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницькому в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №405/6569/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції в особі старшого лейтенанта поліції Геремій Тетяни Ігорівни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з зазначеним позовом, в якому (позові) просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6199006 від 21.11.2022 року про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 21.11.2022 року приблизно о 16:15 його автомобіль «KIA Sportage», д.н.з НОМЕР_1 було зупинено інспектором УПП в Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції Геремій Т.І., з підстав нібито порушення ним (позивачем) правил ПДР, а саме: проїзд перехрестя па заборонений жовтий сигнал світлофору. За результатами розгляду адміністративного провадження винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР 6199006 від 21.11.2022 року, яку вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, так як, зокрема, не було дотримано вимог закону щодо збирання доказів і доказування події та складу адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова була прийнята Геремій Г.І. на підставі відео з автомобільного реєстратору з яким його (позивача) ознайомили через мобільний телефон, поряд з цим, відео з яким його ознайомили патрульні, не містить факту порушення та поліцейські посилались на припущення, а саме: на відео, наданого поліцейською, взагалі не вбачається, який колір світлофора був увімкнений в момент проїзду ним (позивачем) перехрестя, оскільки автомобіль з поліцейськими знаходився на іншій, перпендикулярній, проїзній частині вулиці, а саме: на вул. Преображенська. Службовий автомобіль поліцейських, з якого здійснювалась відеофіксація, розташовувався на перехресті праворуч від напрямку руху його (позивача) автомобіля, у напрямку їхнього руху працював інший світлофор, тому встановити, на який саме сигнал світлофору його (позивача) автомобіль здійснив проїзд світлофору, - неможливо. Крім того, на відео не зафіксовано, в який саме момент його автомобіль перетнув «стоп- лінію», оскільки видимість обмежувалась бетонним парканом. Більш того, після «стоп-лінії» на даному перехресті вул. Кропивницького та вул. Преображенська мається пішохідний перехід, який виділений відповідною дорожньою розміткою, та, можливо, поліцейські сплутати в нічний час дорожню розмітку пішохідного переходу із «стоп-лінією», на підставі чого дійшли хибних висновків щодо порушення. На відео зафіксовано лише кінець маневру, який дійсно здійснювався ним (позивачем) на заборонений сигнал світлофору, проте не перешкоджав безпеці дорожнього руху та відповідав вимогам ПДР. Крім того, вказав, що в постанові серії ЕАР №6199006 від 21.11.2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис та не вказані будь-які дані щодо моделі та номеру технічного засобу. У постанові лише вказана назва бренд відомої компанії Хіаоmі без будь - яких ідентифікуючих номерів чи моделі пристрою. Також зазначив, що 21.11.2022 року він дійсно рухався на автомобілі «KIA Sportage», д.н.з НОМЕР_1 по вул. Кропивницького, під`їжджаючи до перехрестя з вул. Преображенська пригальмував, оскільки декілька автомобілів мали намір здійснити поворот ліворуч, пропускаючи при цьому зустрічний транспорт. В момент перетину його автомобілем дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінії) світлофор здійснив перше мигання, після перетину ним стоп лінії світлофор мигнув зеленим ще двічі. На відео з його (позивача) відеореєстратора, яке він не міг надати до огляду поліції в момент розгляду адміністративного провадження у зв`язку з конструктивною не можливістю (відсутність екрану), на першому кадрі (з права внизу) видно моменти перетину ним стоп-лінії, після чого світлофор ще декілька разів мерехтить зеленим світлом. Таким чином, після перетину автомобілем дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) він ще декілька секунд рухався на миготливий зелений сигнал світлофора, який дозволяє рух, в момент, коли загорівся заборонений жовтий сигнал світлофора, він вже частково знаходився на пішохідному переході та фізично не міг виконати вимоги п.п. 8.10 ПДР України (оскільки стоп-лінію він перетнув декілька секунд тому). Зупинка на пішохідному переході також є недопустимою, до того ж, він би заважав руху попутному транспорту, оскільки на правій полосі малися ремонтні роботи. Зважаючи на вищенаведене, він (позивач) закінчив поворот, виконавши вимоги п. 16.8 ПДР України. Перетин розмітки 1.12 (стоп-лінія) співпав з початком миготіння зеленого сигналу світлофора. Початок миготіння зеленого сигналу світлофора передбачити він не міг. Таким чином, відео з його авто підтверджує, що він в`їхав на перехрестя на дозволений зелений сигнал світлофору і знаходячись на перехресті, в силу вимог ПДР зобов`язаний був завершити маневр проїзду перехрестя при зміні покажчика світлофору на жовтий сигнал. На підставі вищенаведеного, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а зібрані відповідачем докази є неналежними та недопустимими.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 грудня 2022 року зазначена позовна заява була залишена без руху та надано позивачу десятиденний термін з дня вручення копії ухвали для усунення зазначених в ній недоліків позовної заяви, і, зокрема, запропоновано позивачу доплатити судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

На виконання вимог зазначеної ухвали позивачем ОСОБА_1 16.01.2023 року подано клопотання, яке зареєстровано судом за вх. № 1124 про зменшення розміру сплати судового збору до 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб або розстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, мотивуючи клопотання тим, що він (позивач) має статус внутрішньо переміщеної особи, несе значні витрати, пов`язані з орендою житла та придбання продуктів харчування, у зв`язку з чим сплата додаткових коштів судового збору негативно вплине на майновий стан його родини.

Ухвалою суду від 20 січня 2023 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору. Зменшено позивачу ОСОБА_1 розмір судового збору за подання позову до суду до управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції в особі старшого лейтенанта поліції Геремій Т.І., Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, до 496 грн. 20 коп.

Крім того, ухвалою суду від 20 січня 2023 рокувідкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду без виклику в судове засідання (у письмовому провадженні) учасників справи.

Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідачів не надходило.

Окрім того, до суду не надходили клопотання сторін по справі про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачем Управлінням патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції в особі старшого лейтенанта поліції Геремій Т.І. відзив на позов, а так само заяви, клопотання, заперечення до суду не подавалися, на підставі чого суд вважає, що останній не скористався своїм процесуальним правом, як на участь в судовому засіданні, так і на подання заяви по суті справи (відзиву на позов).

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Негря О.В. (діє на підставі довіреності №18312/41/3/01-2022 від 19.12.2022 року)подав відзив, який зареєстрований судом 08.02.2023 року за вх. № 3099, за яким просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю, оскільки позивач не надав суду необхідних належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві, зазначивши на обґрунтування заперечень, що 21.11.2022 року о 16:55 год. при здійсненні патрулювання, інспектором взводу № 1 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП старшим лейтенантом поліції Геремій Т.І. зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме гр. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «KIA Sportage», д.н.з НОМЕР_1 в м. Кропивницькому, здійснив проїзд перехрестя вул. Кропивницького та вул. Преображенська на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «ґ» ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, на підтвердження чого є відповідна відео-фіксація факту адміністративного правопорушення від 21.11.2022 року, що здійснювалася на автомобільний відео реєстратор Хіаоmі службового транспортного засобу відповідно до ст.40 Закону України «Про національну поліцію». У відповідності до вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою:попередження, виявлення або фіксування правопорушення; відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації. При цьому, на відео із долученого відеозапису (файл video_2021-10-06_15-46-50.mp4), прослідковується основний та дублюючий сигнали світлофору, встановлений на перехресті з чітким відображенням сигналів та їх синхронної зміни. По даному факту на світлофорному об`єкті по ходу руху транспортного засобу, яким керував позивач, наявні 3 зелених миготливих сигнали світлофору, увімкнення жовтого сигналу світлофора, після чого позивач виїжджає на перехрестя та здійснює поворот ліворуч.Увімкненню жовтого сигналу світлофору передував зелений миготливий сигнал світлофору, який згідно п. 8.7.3.в ПДР України інформує про те, що незабаром буде увімкнено сигнал, який забороняє рух. Таким чином, увімкнення жовтого сигналу світлофора не було для позивача несподіваним. Знання та належне виконання ним положень п. 8.7.3 у поєднанні з п. 2.3.б ПДР України, дозволило б позивачу дотримуватися вимог п. 8.7.3 ПДР України без порушення ПДР. Позивач свідомо знехтував чинними ПДР та здійснив проїзд на жовтий забороняючий сигнал світлофору, як вбачається з відео у водія було достатньо часу для того, щоб зреагувати на дорожню обстановку та не допустити правопорушення. Пунктом 16.8 ПДР України встановлено обов`язок водія виїхати за межі перехрестя у випадку виїзду ТЗ на сигнал світлофора який дозволяє рух, однак до адміністративної відповідальності позивач притягнутий саме за факт перетину світлофорного об`єкту на сигнал, що забороняє рух, відтак положення п.16.8 та 8.11 ПДР не підлягають застосуванню у вказаних правовідносинах. Окрім цього, позивачем не заперечується та обставина, та підтверджується відомостями, зафіксованими на відеозаписі з автомобільного відеореєстратора позивача, що в місці вчинення адміністративного правопорушення світлофор працює в режимі миготливого зеленого сигналу світлофора, який завчасно попереджає водія про зміну сигналу світлофора, який забороняє рух: жовтий та червоний. Відповідно до п. 7.30 ДСТУ 4092-2002 «Безпека дорожнього руху. Світлофори дорожні. Загальні технічні умови, правила застосування та вимоги безпеки» режим роботи світлофорної сигналізації з використовуванням транспортних світлофорів передбачає миготіння зеленого сигналу протягом 3 секунд безпосередньо перед вимкненням, а частота миготіння сигналів 1 секунда. При зеленому миготливому сигналі світлофора водій повинен розрахувати свої дії, виходячи із конкретних умов: швидкості руху, стану проїзної частини, зчеплення коліс з дорогою, інтенсивності руху. Час миготіння зеленого сигналу становить 3-4 секунди. Таким чином, миготіння зеленого сигналу продовжує час попередження водіїв про наступне вмикання жовтого та червоного сигналу. Разом з тим, позивач здійснював проїзд на жовтий сигнал світлофора, не зупинив свій транспортний засіб у місці, визначеному п. 8.10 ПДР України, чим порушив п.п. «ґ» п. 8.7.3 ПДР України. Позивач мав можливість зупинити свій транспортний засіб з дотриманням ПДР України у місці, визначеному п. 8.10 ПДР України, втім, здійснював проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.п. «ґ» п. 8.7.3 ПДР України.

З огляду на викладене, в діях позивача ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, та поліцейський мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу, дотримано процедуру та порядок складання адміністративних матеріалів. Постанова у справі про адміністративне правопорушення обґрунтована та винесена на підставі та у порядку, передбаченому законодавством.

Позивачем ОСОБА_1 засобами електронної пошти подано заперечення на відзив відповідача Департаменту патрульної поліції, які зареєстровані судом 20.02.2023 року за вх. №1059, за якими не погоджується з доводами, викладеними відповідачем ДПП у відзиві на позов. Вказав, що відповідач посилається на ту обставину, що відповідальність покладена на нього за факт перетину світлофорного об`єкту на сигнал, що забороняє рух, проте згідно з п.8.10 ПДР України, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. Отже, якщо відповідач посилається на факт перетину світлофорного об`єкту, то він повинен довести дві обставини, а саме: відсутність стоп - лінії та зафіксувати момент перетину світлофорного об`єкту. На наданих відповідачем графічних зображеннях взагалі неможливо встановити ці обставини, оскільки вони знаходяться не в полі зору поліції та закриті парканом та стовпом електропередачі. Службовий автомобіль поліцейських, з якого здійснювалась відеофіксація, розташовувався на перехресті праворуч від напрямку руху його автомобіля, у напрямку їхнього руху працював інший світлофор, тому встановити, на який саме сигнал світлофору його автомобіль здійснив переїзд світлофору, - неможливо. В момент, коли загорівся заборонений жовтий сигнал світлофора, він вже знаходився на пішоходному переході. Окрім того, зазначив, що на даному перехресті мається пішохідний перехід, та в момент, коли загорівся заборонений жовтий сигнал світлофора, він вже знаходився на пішохідному переході, та відповідно до п.15.9 ПДР встановлена заборона на зупинку на пішоходному переході. До того ж, на графічних зображеннях видно пішохода, якому б він заважав, зупинивши автомобіль. Вказав, що коли автомобіль перетинав дорожню розмітку 1.12 (стоп - лінія), він ще декілька секунд рухався на миготливий зелений сигнал світлофора, який дозволяє рух, в момент коли загорівся заборонений жовтий сигнал світлофора, він вже знаходився на пішоходному переході та фізично не міг виконати вимоги п.п.8.10 ПДР.

Окремо зазначив, що перетин транспортним засобом, яким він керував, розмітки 1.12 (стоп-лінія) співпав з початком миготіння зеленого сингалу світлофора. Початок миготіння зеленого сигналу світлофора він передбачити не міг.

Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, враховуючи поданий відповідачем ДПП відзив на позовну заяву, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні), суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21.11.2022 року інспектором взводу № 1 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП старшим лейтенантом поліції Геремій Т.І. винесено постанову серії ЕАР №6199006 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Вказана постанова мотивована тим, що 21 листопада 2022 року о 16:16 в м. Кропивницькому, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «KIA Sportage», д.н.з НОМЕР_1 , проїхав перехрестя вулиць Кропивницького та Преображенської на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 ґ Правил дорожнього руху (Порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивачем оскаржується правомірність винесеного уповноваженою особою суб`єкта владних повноважень інспектором взводу № 1 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП старшим лейтенантом поліції Геремій Т.І. рішення у формі постанови серії ЕАР №6199006 від 21.11.2022 року.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до ст. 41 Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 зазначеного Закону № 3353-XII).

В свою чергу, конкретні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію», Правил дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди

Згідно з ч. 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.7.3 ПДР визначено, що сигнали світлофора мають такі значення: зелений дозволяє рух (п.п.а); зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух (п.п.в); жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів (п.п.ґ); червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух (п.п.е).

Крім того, пунктом 8.10 ПДР визначено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Пунктом 8.11 ПДР встановлено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Окрім того, відповідно до п.п.г п. 12.9. ПДР України водієві забороняється різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді).

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано Розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, ч. 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП також визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч.2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на зазначене, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому, за правовим висновком Верховного Суду, викладеному у постанові від 14.02.2018 року по справі 536/583/17, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Абзацом 4 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За таких обставин, достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами, одним з яких, в порядку ст.251 КУпАП, є фото чи відеозапис.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає саме на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

При цьому, окремо слід звернути увагу на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Для повного та всебічного з`ясування обставин справи судом під час судового розгляду справи за позовом ОСОБА_1 були переглянуті відеозаписи на цифрових носіях інформації DVD-R дисках, які долучені до матеріалів справи як позивачем ОСОБА_1 , так і відповідачем ДПП 27 лютого 2023 року за вх. № 4521, з яких вбачається, що службовий автомобіль патрульної поліції перебуває по вул. Преображенська в м. Кропивницькому на перехресті з вул. Кропивницького, з якого (автомобіля) ведеться відеозапис на відеореєстратор, при цьому, за напрямком руху службового автомобіля патрульної поліції на регульованому перехресті встановлений світлофор, який подавав червоний сигнал, відповідно для водіїв, які рухалися по вул. Кропивницького в м. Кропивницькому світлофор подавав зелений сигнал, при цьому, автомобіль сірого кольору, який рухався безпосередньо перед автомобілем позивача, рухаючись по вул. Кропивницького, маючи намір здійснити маневр, а саме поворот ліворуч, - у відповідності до Правил дорожнього руху дав дорогу зустрічному транспортному засобу, який рухався на зелений сигнал світлофора, після чого, автомобіль сірого кольору на жовтий миготливий сигнал світлофора, закінчив маневр, а саме: здійснив поворот ліворуч на вул. Преображенська ( час запису 0:00:22). В цей час (час запису 0:00:22), для позивача ОСОБА_1 , який керував автомобілем «KIA Sportage», д.н.з НОМЕР_1 , та прямував за вищевказаним автомобілем сірого кольору вже був увімкнений жовтий миготливий сигнал світлофора, який забороняє рух, однак, незважаючи на це, останній продовжив рух та здійснив поворот ліворуч на вул. Преображенська, крім того, з відеозапису вбачається, що позивач ОСОБА_1 закінчував маневр, а саме: поворот ліворуч вже на червоний сигнал світлофора (час запису 0:00:25).

Як вбачається із змісту позову, позивачем ОСОБА_1 не заперечується факт керування транспортним засобом «KIA Sportage», д.н.з НОМЕР_1 21 листопада 2022 року по вул. Кропивницького в м. Кропивницькому, при цьому в позові позивач зазначив про те, що під`їжджаючи до перехрестя з вул. Преображенська він пригальмував, оскільки декілька автомобілів мали намір здійснити поворот ліворуч, пропускаючи при цьому зустрічний транспортний засіб, та в момент перетину його автомобілем дорожньої розмітки 1.12 (стоп - лінія) світлофор здійснив перше мигання, після перетину стоп - лінії він мигнув зеленим ще двічі, та в момент, коли загорівся заборонений жовтий сигнал світлофора, він вже частково знаходився на пішохідному переході та фізично не міг виконати п.п.8.10 ПДР. Зважаючи на вищенаведене він закінчив поворот, виконавши вимоги п.16.8 ПДР.

Відповідно до п. 16.8 ПДР водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Поряд з цим, зазначені вище доводи позивача про те, що в момент перетину його автомобілем дорожньої розмітки 1.12 (стоп - лінія) світлофор здійснив перше мигання, після перетину стоп - лінії він мигнув ще двічі, а в момент, коли загорівся заборонений жовтий сигнал світлофора, він вже частково знаходився на пішохідному переході та фізично не міг виконати п.п.8.10 ПДР, тому він закінчив поворот, виконавши вимоги п.16.8 ПДР, не знайшли свого підтвердження, так як на відеозаписі з відеореєстратора службового автомобіля патрульної поліції чітко вбачається, що під час миготливого зеленого кольору світлофора, який інформує про те, що незабаром буде увімкнено сигнал, який забороняє рух, за напрямком руху позивача, останній знаходився на достатній відстані перед стоп - лінією (час запису 0:00:21), враховуючи швидкість руху автомобіля, наявність попереду автомобілів, які закінчували маневр повороту ліворуч на вул. Преображенську (на миготливий жовтий сигнал світлофора), та відповідно мав технічну можливість зупинитися перед стоп - лінією (час запису 0:00:21), не порушуючи вимоги п.8.7.3 ґ ПДР (проїзд на жовтий заборонений сигнал світлофора).

З огляду на зазначене, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що він у відповідності до п.16.8 ПДР закінчив маневр (поворот ліворуч), так як норми п.16.8 ПДР застосовуються до тих водіїв, які виїхали на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, та водії повинні виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді, при цьому, як вбачається із відеоматеріалів позивач рухався на заборонений жовтий сигнал світлофора та закінчував свій маневр (поворот ліворуч) вже на червоний сигнал світлофора (час запису 0:00:25).

Також, судом не приймаються до уваги доводи позивача ОСОБА_1 про те, що службовий автомобіль поліцейських, з якого здійснювалась відеофіксація, розташовувався на перехресті праворуч від напрямку руху його автомобіля, у напрямку їхнього руху працював інший світлофор, тому встановити, на який саме сигнал світлофора його автомобіль здійснив проїзд світлофора, - неможливо, з тих підстав, що як вбачається з переглянутого відеозапису, на ньому чітко вбачаються сигнали світлофорів, як для учасників дорожнього руху, які рухались по вул. Кропивницького, так і для учасників дорожнього руху, які рухалися по вул. Преображенській в м. Кропивницькому, та з вказаних відеоматеріалів вбачається, що світлофори працюють синхронно і змінюють сигнали світлофора одночасно.

Окрім того, з перегляду відеозапису з відеореєстратора, наданого позивачем ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження перетин позивачем розмітки 1.12 (стоп - лінія), який співпав з початком миготіння зеленого сигналу світлофора, так як з вказаного відеозапису, з урахуванням його (відеозапису) якості, погодних умов, часу доби та освітлення, вбачається, що перетин стоп - лінії, визначеної п.1.12 Розділу 34 ПДР, яка позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знака 2.2 або при сигналі світлофора чи регулювальника, що забороняє рух, позивачем був здійснений на жовтий сигнал світлофора, який забороняє рух (час запису на стоп кадрі 0:00:02), та, крім того, а ні з даного запису, а ні з запису, наданого відповідачем, не вбачається наявності пішохідного переходу, який виділений відповідною дорожньою розміткою.

При цьому, судом зауважується, що з відеоматеріалів хоча й вбачається регульований пішохідний перехід на вулиці Кропивницького в м. Кропивницькому, однак такий (пішохідний перехід) не виділений відповідною дорожньою розміткою, що спростовує доводи позивача, викладені у позові з приводу того, що поліцейські сплутали в нічний час дорожню розмітку пішохідного переходу із «стоп - лінією», на підставі чого дійшли хибних висновків щодо вчиненого ним (позивачем) порушення ПДР.

Окремо судом зауважується, що Управлінням патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції в особі старшого лейтенанта поліції Геремій Т.І. провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 порушено саме за порушення позивачем проїзду перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора (п.8.7.3 ґ ПДР), на підставі чого твердження позивача щодо неможливості виконати вимоги п.п.8.10 ПДР виходять за межі пред`явленого йому обвинувачення у вчинені адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.2.3 Розділу 2 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Позивач керував транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки, а тому зобов`язаний згідно Правил дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Отже, враховуючи викладене вище, суд приходить до переконання, що позивач, керуючи транспортним засобом повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, у тому числі і за організацією дорожнього руху та відповідними сигналами світлофорів, та при необхідності прийняти потрібні міри до безпечного керування, зокрема, зупинення автомобіля, з метою недопущення проїзду регульованого за допомогою світлофора перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора.

Окремо судом відзначається, що у даній справі не підлягають застосуванню вимоги п.8.11 ПДР, за якими водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, так як з переглянутих та досліджених судом відеоматеріалів вбачається, що перед автомобілем позивача передували інші автомобілі, які закінчували маневр на жовтий сигнал світлофора, а саме: поворот ліворуч на вул. Преображенську в м. Кропивницькому, враховуючи швидкість автомобіля позивача, у останнього було достатньо часу застосувати гальмування перед перехре щуваною проїзною частиною, не порушуючи вимог п.8.7.3 ґ ПДР.

При цьому, щодо інших аргументів учасників справи, суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи по суті, на підставі чого в задоволенні позову позивачу ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі, при цьому, враховуючи, що позивачу ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено повністю, понесені останнім судові витрати у справі, що складаються з судового збору в розмірі 496 грн. 20 коп., - слід залишити по фактично понесеним позивачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 1 ст.122, ст.ст. 251, 254, 256, 283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні про адміністративні правопорушення, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції в особі старшого лейтенанта поліції Геремій Тетяни Ігорівни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6199006 від 21 листопада 2022 року, винесену інспектором взводу № 1 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП старшим лейтенантом поліції Геремій Т.І., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., - залишити без задоволення.

Судові витрати по справі, понесені позивачем ОСОБА_1 , які складаються з судового збору, - залишити по фактично понесеним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд, протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч. 2, 3ст. 295 КАС України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова