Справа № 420/6647/23
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6647/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06.03.2023 року №49 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити позивачу пенсію за віком на підставі ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням до страхового стажу періодів роботи з 30.05.1983 року по 15.11.1983 року, з 12.01.2007 року по 03.08.2009 року, з 25.08.2009 року по 02.10.2012 року, з 16.10.2014 року по 30.06.2015 року, з 28.01.2017 року по 07.04.2017 року.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачам строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзиви.

Позов обґрунтований позивачем тим, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних чи, то як в розглядуваному випадку, пільгових підставах. Пенсійний орган має право, зокрема, у разі виникнення певних сумнівів щодо достовірності записів трудової книжки, чи відсутності окремих документів у архівних установах, для підтвердження стажу роботи, звертатися із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, що містять відомості про періоди роботи. При цьому, відповідачі не вжили певних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності інформації зазначеної у трудовій книжці позивача, натомість відмовили у зарахуванні до страхового стажу спірний період його роботи з 30.05.1983 року по 15.11.1983 року на посаді робочого в ОПК с. Гирбово (Республіка Молдова). Крім того, обов`язок реєстрації в системі обов`язкового пенсійного страхування іноземних громадян і осіб без громадянства, та відповідно, сплати за них страхових внесків на фінансування страхової частини трудової пенсії в бюджет Пенсійного фонду Російської Федерації виник з 01.01.2012 року. Відсутність інформації про сплату страхових внесків за певні періоди роботи жодним чином не підтверджує несплату таких внесків. Періоди роботи позивача відображені в трудовій книжці, записи оформлені у відповідності до вимог Інструкції №58, жодних виправлень, закреслень тощо, не містять. При цьому, відповідачі не ставлять під сумнів достовірність та точність внесених до трудової книжки записів про спірні періоди роботи позивача. Таким чином, саме орган Пенсійного фонду України, а не особа, наділений правом, в разі наявності певних розбіжностей у документах, для підтвердження стажу роботи, звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, в тому числі пенсійних органів іноземних держав, та не перекладати на особу обов`язок збирання доказів щодо сплати страхових внесків в іноземній державі. Прийняття на підтвердження стажу роботи, зокрема довідок, застосовується тільки в тому випадку, коли відсутня трудова книжка, або відповідні записи чи містяться неправильні чи неточні записи в трудовій книжці про роботу особи на підприємстві. Проте ОСОБА_1 , окрім трудової книжки, надав пенсійному органу додатково докази нарахування йому заробітної плати - відповідні довідки підприємств (довідки про доходи за 2014 рік №553 від 01.07.2015 року та за 2015 рік №554 від 01.07.2015 року, довідку ООО «Корпорация Акционерной компании «Электросевкавмонтаж» від 23.11.2012 року №5148/03), в яких він працював, що містять інформацію на підставі яких первинних документів вони видані та інформацію відрахування до пенсійного фонду російської федерації та федерального бюджету. Позивач вважає безпідставним обґрунтування відмови у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів щодо того, що починаючи з 23 грудня 2022 року, правові відносини з російською федерацією зупинені офіційно, а тому жодні запити на отримання правової допомоги виконуватись не будуть. Після зупинення дії, Конвенція 1993 року не застосовується у відносинах з російською федерацією щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених у вказаній країні, незалежно від дати їх видачі, посвідчення. Вказані обставини не впливають на правомірність прийняття оскаржуваного рішення пенсійного органу, що прийнято 06.03.2023 року, оскільки всі записи щодо спірних періодів відповідають вимогам Порядку №637, у зв`язку із чим оскаржуване рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

З відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що до загального страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 30.05.1983 року по 15.11.1983 року відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки відсутня дата наказу про зарахування і номер наказу про звільнення. Загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 29 років 00 місяців 21 день, що є не достатнім для призначення пенсії за віком ст. 26 Закону №1058. Крім того, до страхового стажу позивача не було зараховано періоди роботи в російській федерації з 12.01.2007 року по 03.08.2009 року, з 25.08.2009 року по 02.10.2012 року, з 16.10.2014 року по 30.06.2015 року та з 28.01.2017 року по 07.04.2017 року, оскільки позивачем не були надані документи, які підтверджують сплату страхових внесків до Пенсійного фонду за вищезазначені періоди. Як законодавством України так і законодавством російської федерації передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до Пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність. Враховуючи те, що в спірні періоди позивач працював на території іноземної держави, за відсутності у Головного управління даних щодо сплати страхових внесків у ці періоди, у Головного управління були відсутні будь-які законні підстави для зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи. При цьому позивач як застрахована особа вправі самостійно звернутися до органів Пенсійного фонду рф щодо отримання даних, які містяться в її індивідуальному особовому рахунку, а отримана відповідь на таке звернення може слугувати підставою для зарахування періодів роботи до страхового стажу. Враховуючи те, що чинним законодавством не передбачено повноважень у Головного управління вносити зміни до відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб в інший спосіб, аніж на підставі рішення суду, відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

З відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що до загального страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 30.05.1983 року по 15.11.1983 року відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки відсутня дата наказу про зарахування і номер наказу про звільнення. Загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 29 років 00 місяців 21 день, що є не достатнім для призначення пенсії за віком ст. 26 Закону №1058.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (вік 60 років).

27 лютого 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розглянувши звернення позивача за принципом «екстериторіальності» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення від 06.03.2023 року №49 про відмову у призначенні пенсії.

В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06.03.2023 року №49 зазначено про те, що за доданими документами позивача до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 17.07.1979 року з 30.05.1983 року по 15.11.1983 року, оскільки відсутня дата наказу про зарахування і номер наказу про звільнення, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29 липня 1993 року №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110. Для зарахування даного періоду роботи рекомендовано надати уточнюючу довідку. Крім того, страховий стаж з 01.01.2004 року зараховується згідно даних в Індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон від 01.12.2022 року №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року». Це означає, що починаючи з 23 грудня 2022 року правові відносини з російською федерацією зупинені офіційно, а тому жодні запити на отримання правової допомоги виконуватись не будуть. Після зупинення дії Конвенція 1993 року не застосовується у відносинах з російською федерацією щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених у вказаній країні, незалежно від дати їх видачі, посвідчення. Враховуючи зазначене, вирішено відмовити в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 56, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3, 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто з наведеного вбачається, що уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 працював у період з 30.05.1983 року по 15.11.1983 року на посаді робочого в ОПК с. Гирбово.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що при розрахунку стажу для призначення пенсії позивача пенсійним органом не зараховано трудову діяльність позивача у період роботи з 30.05.1983 року по 15.11.1983 року на посаді робочого в ОПК с. Гирбово, оскільки відсутня дата наказу про зарахування і номер наказу про звільнення.

Так, порядок ведення трудових книжок, був урегульований «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58.

Згідно з п. 2.4 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, зокрема, зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

При цьому, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Крім того, судом взято до уваги зміст положень Порядку № 637, відповідно до п. 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі №275/615/17 (К/9901/768/17).

Щодо відсутності у трудовій книжці позивача дати наказу про зарахування і номеру наказу про звільнення позивача, суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 06.02.2018 у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, провадження № К/9901/2310/18.

Крім того, суд додатково зазначає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальні недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені з вини адміністрації підприємства.

Крім того, Верховний Суд у іншій постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Враховуючи вищевикладені обставини, для обчислення стажу роботи при призначенні пенсії позивачу має бути зарахований період роботи позивача з 30.05.1983 року по 15.11.1983 року.

Крім того, згідно відомостей з трудових книжок НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та вкладишу у трудову книжку НОМЕР_4 ОСОБА_1 вбачається, що позивач працював у період з 12.01.2007 року по 03.08.2009 року по переводу на посаді електромонтажника 6-го розряду ООО «Курскатомвентэлектро» (російська федерація), у період з 25.08.2009 року по 02.10.2012 року, з 28.01.2017 року по 07.04.2017 року на посаді технікаінструктора участку №2 по монтажу «ЭТО и СКУ в РО МНУ ЭСКТ на АЭС «Бушер» в Иране» ООО «Корпорация Акционерной компании «Электросевкавмонтаж» (російська федерація) у період з 16.10.2014 року по 30.06.2015 року - на посаді каменяра Шариповського підрозділу м. Шарипово Красноярського краю ООО «МНУ-1 Корпорации АК «ЭСКМ» (російська федерація).

При цьому, з оскаржуваного рішення вбачається, що пенсійним органом не зараховано періоди роботи позивача в російський федерації з 12.01.2007 року по 03.08.2009 року, з 25.08.2009 року по 02.10.2012 року, з 16.10.2014 року по 30.06.2015 року, з 28.01.2017 року по 07.04.2017 року, оскільки позивачем не були надані документи, які підтверджують сплату страхових внесків до Пенсійного фонду за вищезазначені періоди.

Так, відповідно до вимог статті 1 Угоди Про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та російською федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Статтею 7 Угоди від 14 січня 1993 року визначено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» Україна вийшла із Угоди про гарантії. Постанова набрала чинності 02.12.2022 року.

При цьому, відповідно до п.2 ст.13 Угоди про гарантії, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Таким чином, положення відповідних міжнародних договорів розповсюджується також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних із їх перерахунком. Діюче в Україні пенсійне законодавство передбачає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві зареєстрованому на території російської федерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватись на території України як власний страховий (трудовий стаж), хоча пенсійні внески можуть сплачуватись в росії. Тобто існує гарантія врахування страхового стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі №555/2250/16-а від 17 червня 2020 року у справі №646/1911/17, від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 та від 06 липня 2020 року у справі № 345/9/17.

Отже, при прийнятті рішення щодо зарахування чи відмови в зарахуванні страхового стажу певних періодів роботи, орган пенсійного фонду повинен враховувати норми законодавства України, в сукупності з нормами законів тієї країни, на території якої працювала в спірний період роботи особа, яка звернулась за призначенням пенсії або ж перерахунком пенсії. Сама лише несплата страхових внесків, не може бути підставою для відмови в зарахуванні такого стажу.

Суд зазначає, що на час набуття позивачем трудового стажу у спірний період, вказана Угода була чинною для України, відтак підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Таким чином, на момент звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком були наявні усі підстави для зарахування до страхового стажу роботи позивача в періоди з 12.01.2007 року по 03.08.2009 року, з 25.08.2009 року по 02.10.2012 року, з 16.10.2014 року по 30.06.2015 року, з 28.01.2017 року по 07.04.2017 року, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії позивачу від 06.03.2023 року №49 є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії досягнув 60 років, має загальний страховий стажу понад 30 років, відтак останній має право на призначення пенсії за віком на підставі частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, із заявою про призначення пенсії за віком позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 27.02.2023 року.

Тобто, у даному випадку позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії у встановлений трьох місячний термін з дня досягнення пенсійного віку, що свідчить про можливість для призначення пенсії за віком саме з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Таким чином, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком періоди роботи ОСОБА_1 з 30.05.1983 року по 15.11.1983 року, з 12.01.2007 року по 03.08.2009 року, з 25.08.2009 року по 02.10.2012 року, з 16.10.2014 року по 30.06.2015 року, з 28.01.2017 року по 07.04.2017 року та призначити пенсію за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 22.01.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, м. Харків, 61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06.03.2023 року №49 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити позивачу пенсію за віком на підставі ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням до страхового стажу періодів роботи з 30.05.1983 року по 15.11.1983 року, з 12.01.2007 року по 03.08.2009 року, з 25.08.2009 року по 02.10.2012 року, з 16.10.2014 року по 30.06.2015 року, з 28.01.2017 року по 07.04.2017 року задовольнити.

Визнати противним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06.03.2023 року №49 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу роботи для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком періоди роботи ОСОБА_1 з 30.05.1983 року по 15.11.1983 року, з 12.01.2007 року по 03.08.2009 року, з 25.08.2009 року по 02.10.2012 року, з 16.10.2014 року по 30.06.2015 року, з 28.01.2017 року по 07.04.2017 року та призначити пенсію за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 22.01.2023 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, м. Харків, 61022, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА