Справа № 140/360/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/360/23 пров. № А/857/9822/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2023р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. та Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Димарчук Т.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 28.04.2023р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

12.01.2023р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України /ГУ ПФУ/ у Львівській обл. № 5 від 11.11.2022р. про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській обл. зарахувати до загального страхового стажу період роботи з 18.02.1988р. по 27.10.2006р. на посаді тракториста-машиніста в ПСП «Звиняче» та призначити йому пільгову пенсію як трактористу-машиністу, що був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, починаючи з 04.11.2022р., та проводити її виплату в подальшому (а.с.1-5).

Розгляд справи здійснено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.86 і на звороті).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2023р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Львівській обл. № 5 від 11.11.2022р. про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ; зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.11.2022р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої судом у мотивувальній частині рішення; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Волинській обл. (згідно мотивувальної частини - ГУ ПФУ у Львівській обл.) судові витрати у розмірі 536 грн. 80 коп. (а.с.155-160).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФУ у Львівській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.165-168).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що позивач при зверненні за призначенням пільгової пенсії на підтвердження права на таку пенсію подав копію трудової книжки. Однак, записи трудової книжки не містять відомостей про те, що посада, на якій працював позивач, відноситься до тих, що надають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах; також не зазначено характеру виконуваної роботи.

Позивачем для підтвердження права на пільгове зарахування стажу його роботи з 18.02.1988р. по 27.10.2006р. на посаді тракториста-машиніста в ПСП «Звиняче» не подано уточнюючої довідки відповідно до п.20 Порядку № 637.

При цьому, одних записів трудової книжки про факт роботи позивача не достатньо для зарахування пільгового стажу вищенаведеного періоду роботи, оскільки у трудовій книжці відсутні відомості щодо безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві або протягом календарного року в тваринництві та виконання постановлених норм виробітку.

Пенсійний орган не ставить під сумнів сам факт роботи позивача у ПСП «Звиняче», проте наявність лише факту роботи на підприємстві є недостатньою обставиною для підтвердження права на пільгову пенсію.

Отже, зарахування до пільгового стажу певних періодів роботи можливе лише у разі надання підприємством відповідної уточнюючої довідки, оскільки тільки підприємство на підставі первинних документів визначає умови та характер виконуваної роботи

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, 04.11.2022р. позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (тобто, після досягнення 55-річного віку), звернувся до ГУ ПФУ України у Волинській обл. із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До вказаної заяви ОСОБА_1 долучені підтверджуючі документи, у тому числі: трудова книжка серії НОМЕР_1 від 23.02.1988р., трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_2 від 21.10.1983р., посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 від 16.07.1984р., документи про стаж, що визначені Порядком № 637: архівна довідка трудового архіву Горохівської міської ради №387/01-2 від 12.10.2022р., лист Волинського обласного центру зайнятості № 299/21.02 від 31.05.2022р., довідка про підтвердження трудового стажу № 17 від 18.07.2022р., видана ПрАТ «Горохівське АТП», довідка про підтвердження трудового стажу № 37 від 26.09.2022р., видана СТзОВ «Городище», архівна довідка № 672/01.35 від 06.10.2022р., видана Державним архівом Волинської обл., довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 38 від 26.09.2020р., видана СТзОВ «Городище», диплом, військовий квиток, довідка про присвоєння ідентифікаційного коду, копія паспорта.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ у Львівській обл. визначено органом, уповноваженим розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.11.2022р.

За результатами вищезазначеної заяви відповідачем ГУ ПФУ у Львівській обл. прийняло рішення № 5 від 11.11.2022р. про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Підставою для такого рішення визначено відсутність належно підтвердженого пільгового стажу роботи позивача на посаді тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції не менше 20 років. Зазначено, що пенсійний вік ОСОБА_1 становить 55 років 01 місяць 19 днів. Вік визначений законодавством 55 років. Страховий стаж заявника - 36 років 09 місяців 03 дні. Пільговий стаж роботи трактористом-машиністом безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції - 11 років 11 місяців 17 днів, при необхідних не менше 20 років (а.с.25).

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії та із розрахунком пільгового стажу, вважаючи правильною тривалість пільгового стажу більше 22 років на дату звернення із заявою про призначення пенсії, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що представленими доказами, зокрема, записами у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 від 21.10.1983р. підтверджується, що позивач у період з 1990 року по 2006 рік виконував роботу механізатора та тракториста безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції, з виконанням прийнятого колгоспом (в подальшому сільськогосподарським підприємством) річного мінімуму трудової участі громадському господарстві, а підставою для внесення даних записів до трудової книжки слугувала книга обліку по оплаті праці.

Крім того, архівною довідкою № 387/01-26 від 12.10.2022р., виданою трудовим архівом Горохівської міської ради Луцького району Волинської обл., підтверджено, що ОСОБА_1 з 1983 по 2006 роки працював в колгоспі ім.Кірова (в подальшому перейменований в ПСП «Звиняче»), позивачу здійснювалося нарахування заробітної плати за період з 1983 року по 2006 рік. Також у вказаній довідці зазначено кількість відпрацьованих людино-днів, що відповідає відомостям, зазначеним в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_4 .

Отже, пенсійним органом протиправно не взято до уваги всі відомості (записи) у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 від 21.10.1983р. для підтвердження наявного пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та, як наслідок, не надано їм належної оцінки.

Відтак, спірне рішення ГУ ПФУ у Львівській обл. про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є передчасним, тому таке необхідно визнати протиправним та скасувати, при цьому зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.11.2022р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

При цьому, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із роз`ясненнями, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Закон України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» /Закон № 1058-ІV/ визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (ст.9 зазначеного Закону).

Згідно з п.3 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу, з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.

Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах з підстави, визначеної п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку - 55 років, а також наявність необхідного стажу з 01 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 637 від 12.08.1993р. затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній /Порядок № 637/.

Пунктом 1, 2, 3 цього Порядку передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатково в довідці наводяться такі відомості:

стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції;

стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування;

стосовно жінок, які працюють на вирощуванні, збиранні та післязбиральному обробленні тютюну, - про зайнятість на перелічених роботах протягом повного сезону.

Згідно п.п.1, 2, 5 та 6 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затв. постановою Ради Міністрів СРСР № 310 від 21.04.1975р., трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

У трудову книжку колгоспника вносяться, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання.

Усі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Згідно із зразком трудової книжки колгоспника, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР № 310 від 21.04.1975р., у трудовій книжці колгоспника зазначається в розділі V відомості про трудову участь в загальному господарстві, зокрема, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві та причини невиконання такого річного мінімуму.

Згідно записів трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 21.10.1983р. позивач з 01.10.1983р. прийнятий в члени колгоспу ім.Кірова (в подальшому перейменований в ПСП «Звиняче») водієм (наказ № 10 від 01.10.1983р.); 28.10.2005р. звільнений з роботи з ПСП «Звиняче» за згодою сторін (наказ № 53 від 28.10.2005р.); з 26.04.2006р. прийнятий в ПСП «Звиняче» механізатором (наказ № 11 від 19.04.2006р.); 27.10.2006р. звільнений з роботи з ПСП «Звиняче» за згодою сторін (наказ № 31 від 16.10.2006р.).

У вказаній трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 21.10.1983р. (сторінки 18-21 трудової книжки) містяться записи щодо трудової участі в громадському господарстві на ПСП «Звиняче», а саме щодо виконання позивачем норм річного мінімуму: механізатором у 1990 році - відпрацьовані людино-днів за рік - 195 при мінімумі 250; трактористом у 1991 році - відпрацьовані людино днів за рік - 226 при мінімумі 250; трактористом у 1992 році - відпрацьовані людино-днів за рік - 258 при мінімумі 250; трактористом у 1993 році - відпрацьовані людино-днів за рік - 370 при мінімумі 250; трактористом у 1994 році - відпрацьовані людино-днів за рік - 267 при мінімумі 250; трактористом у 1995 році - відпрацьовані людино-днів за рік - 237 при мінімумі 250; трактористом у 1996 році - відпрацьовані людино-днів за рік - 195 при мінімумі 250; трактористом у 1997 році - відпрацьовані людино-днів за рік - 240 при мінімумі 210; трактористом у 1998 році - відпрацьовані людино-днів за рік - 193 при мінімумі 210; трактористом у 1999 році - відпрацьовані людино-днів за рік - 246 при мінімумі 210; трактористом у 2000 році - відпрацьовані людино-днів за рік - 269 при мінімумі 250; трактористом у 2001 році - відпрацьовані людино-днів за рік - 239 при мінімумі 250; трактористом у 2002 році - відпрацьовані людино-днів за рік - 285 при мінімумі 250; трактористом у 2003 році - відпрацьовані людино-днів за рік - 267 при мінімумі 250; трактористом у 2004 році - відпрацьовані людино-днів за рік - 257 при мінімумі 250; трактористом у 2005 році - відпрацьовані людино-днів за рік - 155 при мінімумі 250; трактористом у 2000 році - відпрацьовані людино-днів за рік 87. Підставою для внесення відповідних записів до трудової книжки слугувала книга обліку по оплаті праці, про що у трудовій книжці зароблено відповідний запис (а.с.34-35).

Отже, записами трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 21.10.1983р. підтверджено, що позивач з 1990 по 2006 роки виконував роботу механізатора та тракториста безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції, з виконанням прийнятого колгоспом (в подальшому сільськогосподарським підприємством) річного мінімуму трудової участі громадському господарстві, а підставою для внесення даних записів до трудової книжки слугувала книга обліку по оплаті праці.

Трудова книжка не містить будь-яких відміток про те, що позивач, будучи членом колгоспу, не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

При цьому, в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 від 21.10.1983р. усі записи внесені відповідно до норм чинного законодавства, засвідчені підписами уповноваженої особи та печаткою роботодавця, що не ставиться під сумнів відповідачами. Записи не містять перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали їх суть чи перекручували їх зміст.

Однак, відповідач ГУ ПФУ у Львівській обл. при винесенні спірного рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах не взяв до уваги вищевказані записи у трудовій книжці позивача та не надав їм оцінку.

Апеляційний суд звертає увагу, що приписами абз.2 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затверджений постановою правління ПФ України № 18-1 від 10.11.2006р. /Порядок № 18-1/ визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи: для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника; до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - підприємства, які розташовані на тимчасово окупованій території).

Пунктами 2 та 3 Порядку № 18-1 визначено, що дія цього Порядку поширюються на осіб, які працювали, зокрема на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії).

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України № 7 від 20.01.1992р. Так, до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва.

Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.

Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 155/920/17, від 27.04.2020р. у справі № 648/1613/17, від 19.03.2021р. у справі № 497/183/17, від 03.06.2021р. у справі № 382/1686/16-а.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, що 16.07.1984р. ОСОБА_1 видано посвідчення тракториста-машиніста НОМЕР_3 (а.с.53).

Відповідно до копії архівної довідки № 387/01-26 від 12.10.2022р., виданої трудовим архівом Горохівської міської ради Луцького району Волинської обл., ОСОБА_1 з 1983 року по 2006 рік працював в колгоспі ім.Кірова (в подальшому перейменований в ПСП «Звиняче»).

Також вищевказаною довідкою підтверджено нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за період з 1983 року по 2006 рік; в ній відображено кількість відпрацьованих людино-днів, що відповідає відомостям, зазначеним у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 від 21.10.1983р. (с.18-21 трудової книжки) (а.с.20-22).

При цьому, як правильно зауважив суд першої інстанції, та обставина, що в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 від 21.10.1983р. відсутні відомості, що підтверджують право на пенсію за віком на пільгових умовах (зокрема, робота у спірний період у ПСП «Звиняче» на посаді тракториста-машиніста та безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції), та інші сумніви пенсійного органу могли бути підставою для проведення відповідної перевірки, у ході якої було б встановлено обставини, які перешкоджають (або не перешкоджають) зарахуванню спірного періоду роботи до пільгового стажу.

Однак, вказані сумніви не можуть взагалі нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

Таким чином, ГУ ПФУ у Львівській обл. безпідставно не взято до уваги всі відомості (записи) у трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 21.10.1983р. при розрахунку пільгового стажу позивача та не надано їм належної правової оцінки.

Крім того, відповідно до п.2 п.6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затв. постановою правління ПФ України № 28-2 від 22.12.2014р., управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Отже, виконуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний орган пенсійного фонду, в межах наданих йому повноважень та відповідно до чинного законодавства, повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема, шляхом перевірки правильності оформлення заяви, відповідності викладених у ній відомостей, змісту і належності оформлення, а у випадку їх невідповідності - роз`яснити такій особі її права, а також надати строк для усунення виявлених недоліків.

Також у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих позивачем документів, відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності, а також зобов`язаний письмово повідомляти заявника про надання додаткових документів.

В розглядуваному випадку пенсійний орган не скористався таким правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ГУ ПФУ у Львівській обл. належним чином не були досліджені та взяті до уваги всі відомості (записи), які містяться у трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 21.10.1983р. для підтвердження наявного пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та, як наслідок, не надано їм належної оцінки.

Відтак, рішення ГУ ПФУ у Львівській обл. № 5 від 11.11.2022р. про відмову в призначенні позивачу пенсії по віку на пільгових умовах є протиправним.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що обраний спосіб захисту прав позивача повністю відповідає вимогам діючого законодавства.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для часткового задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача частково задоволені у визначений спосіб.

Допущена судом неточність в частині стягнення суми судового збору з відповідного відповідача не впливає на правильність висновків суду та вирішення розглядуваного спору і може бути усунута судом в порядку ст.253 КАС України як описка судового рішення.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФУ у Львівській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2023р. в адміністративній справі № 140/360/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 07.09.2023р.