Справа № 206/4185/23
Суддя: Прінь І. П.
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 206/4185/23
Провадження 2-а/206/32/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі секретаря Погребної А.О.,

представника позивача Мельника Д.П.,

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Адигезалова М.А.

перекладача Болотникова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області в особі Самарського відділу у м. Дніпрі до громадянина Палестини ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

07.09.2021 року Головне управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області в особі Самарського відділу у м. Дніпрі звернулося до суду з позовом до громадянина Палестини ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення видворення за межі території України, -

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує та те, що громадянин Палестини ОСОБА_1 , паспортний документ № НОМЕР_1 , виданий 08.06.2020 року терміном дії до 07.06.2025 року, віза типу «С» № НОМЕР_2 , терміном дії від 13.12.2021 року до 01.04.2022 року зі строком перебування 30 діб, прибув на територію України 21.01.2022 року через пункт пропуску «Бориспіль» у приватних справах та з того часу територію України не покидав.

Втративши підстави для подальшого перебування на території України громадянин Палестини ОСОБА_1 ухилився від виїзду з України.

Із заявою про продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не звертався, інформація щодо визнання вищезазначеного громадянина Палестини біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відсутня, що підтверджується відповідною службовою документацією структурних підрозділів Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області.

За фактом порушення строку перебування в Україні, уповноваженими посадовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина Палестини ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН №004214 від 14.10.2022 року за ч.1 ст.203 КУпАП, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 5100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп.

Відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» уповноваженими посадовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області, 14.10.2022 року відносно громадянина Палестини ОСОБА_1 прийнято рішення № 116 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким останнього зобов`язано залишити територію України у термін до 13.11.2022 року, але вказане рішення відповідач не виконав.

Керуючись нормами ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» уповноваженою службовою особою Самарського відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області було прийнято рішення № 7 від 06.09.2023 року про примусове видворення з України громадянина Палестини ОСОБА_1 .

Відповідач порушив правила перебування іноземців на території України, перейшов на нелегальне становище, правова характеристика якого визначена у п.14 ст.1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», «нелегальний мігрант».

Наявність вищевикладених обставин, створює підстави для затримання Відповідача з метою забезпечення видворення за межі території України, що передбачено положеннями частини 3, частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI, абзаців першого та другого частини 1, частини 11 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, положеннями підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини від 04.11.1950 року (в чинній редакції Конвенції від 01.08.2021), ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (в чинній редакції Закону від 13.03.2006), у зв`язку з чим, ГУ ДМС у Дніпропетровській області звертається до суду з даною позовною заявою.

Позивач просить суд винести рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Палестини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою забезпечення видворення за межі території України. Допустити рішення до негайного виконання.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити на підставі викладених обставин.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він майже 20 років проживає в Україні, мав посвідку на тимчасове проживання в України,строк дії якої закінчився у 2019 році. Останній раз в`їхав на територію України 21.01.2022 року. Через війну не міг своєчасно продовжити візу. Звертався на гарячу лінію міграційної служби, де йому відповідали, що наразі в країні війна, відділення не працюють. Він має неповнолітню доньку і дружину-інваліда. Сплатив штраф за порушення правил перебування в Україні і намагався легалізуватися, але 06.09.2023 року його було затримано і поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців і осіб без громадянства. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні також просив відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що відповідач не мав наміру ставати нелегалом, він не переховувався від органів міграційної служби. Але через війну на території України він не міг вчасно оформити документи на візу. Відповідач має в Україні неповнолітню доньку і дружину інваліда, які потребують його допомоги.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, розглянувши подані сторонами докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставіКонституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судом встановлено, що Як вбачається матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є громадянином Палестини, паспортний документ № НОМЕР_1 , виданий 08.06.2020 року терміном дії до 07.06.2025 року, віза типу «С» № НОМЕР_2 , терміном дії від 13.12.2021 року до 01.04.2022 року, зі строком перебування 30 діб, прибув на територію України 21.01.2022 року через пункт пропуску «Бориспіль» у приватних справах та з того часу територію України не покидав.

За фактом порушення строку перебування в Україні, уповноваженими посадовими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина Палестини ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН №004214 від 14.10.2022 року за ч.1 ст.203 КУпАП, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 5100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп.

14.10.2022 року ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина Палестини ОСОБА_1 було прийнято рішення № 116 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким останнього зобов`язано залишити територію України у термін до 13.11.2022 року, але вказане рішення відповідач не виконав.

Самарським відділом у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області було прийнято рішення № 7 від 06.09.2023 року про примусове видворення з України громадянина Палестини ОСОБА_1

06.09.2023 року Самарським відділом у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області було складено протокол про адміністративне затримання громадянина Палестини ОСОБА_1 та поміщено його до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства які незаконно перебувають в Україні, ДМС України» (далі ПТПІ).

Так, позивач звертаючись до суду з даним позовом зазначає, що відповідач не маючи документів, які б підтверджували законне перебування на території України, порушив ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Основним законодавчим документом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». На виконання вимог вказаного Закону 23.04.2012 року спільним наказом № 353/271/150 Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби Безпеки України було затверджено Інструкцію про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства. Вказана Інструкція визначає порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в`їзд в Україну та виїзд іноземців та осіб без громадянства з України здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 16 цього Закону, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Приписи ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначають, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

В судовому засіданні встановлено, що за весь час перебування на території України відповідач із заявою про продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не звертався, інформація щодо визнання вищезазначеного громадянина Палестини біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відсутня.

При цьому, в силу положень ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин.

Водночас, вказана вище норма ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» містить приписи про те, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто, обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Подібний висновок про застосування норм права викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.04.2021 року у справі № 211/1113/18, від 19.05.2021 року у справі № 522/21025/17.

Відповідно до пп. «f» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Згідно абз. 1 ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів - затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Згідно ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання визначається Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 року № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України 22.01.2018 року № 38/77).

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач на момент його затримання 06.09.2023 року перебував на території України нелегально, без документів, які б надавали йому законне право перебування в України, що, у сукупності з встановленими вище обставинами, породжує обґрунтовані сумніви щодо наявності у відповідача наміру добровільно залишити територію України та дає підстави вважати, що останній перешкоджатиме проведенню процедури видворення, яку розпочато органами Державної міграційної служби України.

Наведені обставини у розрізі викладених вище мотивів та з урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 289 КАС України дають підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вище зазначено, на основі всіх встановлених обставин справи, суд вважає за доцільне позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Самарського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області до громадянина Палестини ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою забезпечення видворення за межі України задовольнити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статей 2, 4, 5, 6,194, 211, 217, 241, 245, 246, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Самарського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області до громадянина Палестини ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на 6 місяців з метою видворення за межі території України- задовольнити.

Затримати громадянина Палестини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ № НОМЕР_1 , виданий 08.06.2020 року терміном дії до 07.06.2025 року, та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на 6 (шість) місяців з метою видворення за межі території України.

Звернути до негайного виконання рішення суду про затримання громадянина Палестини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ № НОМЕР_1 , виданий 08.06.2020 року терміном дії до 07.06.2025 року, та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою видворення за межі території України.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 08.09.2023 року.

Суддя І.П. Прінь