Справа № 280/2071/23
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 вересня 2023 року Справа № 280/2071/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача - військової частини НОМЕР_2 щодо не видання наказу про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 видати наказ про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з травня 2022 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . 27 жовтня 2022 року, командиром військової частини НОМЕР_2 подано доповідь про самовільне залишення військової частини солдатом ОСОБА_1 . На підставі наказу №10911 від 28 жовтня 2022 року у військовій частині НОМЕР_2 проведено службове розслідування. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №12140 від 14 листопада 2022 року затверджено результати службового розслідування та припинено виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з 27 жовтня 2022 року. Також, із відповіді Військової частини НОМЕР_2 позивачу стало відомо про призупинення несення ним військової служби з 18 листопада 2022 року. Водночас, військовою частиною НОМЕР_2 протиправно не вчинено необхідних та передбачених дій щодо призупинення військової служби ОСОБА_1 , а саме не видано наказ про його виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 та не направлено справу для обліку до РТЦК та СП. Зазначена бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у протиправному утримуванні ОСОБА_1 в списках особового складу військової частини НОМЕР_2 без виплати грошового забезпечення, призводить до обмеження прав ОСОБА_1 , зокрема конституційного права на працю. З огляду на вказане, позов просить задовольнити.

Ухвалою судді від 10 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

16 травня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та зазначає про те, що наразі проходження позивачем військової служби призупинено. Однак, призупинення військової служби ще не означає звільнення. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, можуть бути звільнені лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Отже, не видаючи наказ про звільнення позивача з військової служби відповідачем з боку Військової частини НОМЕР_2 стосовно позивача протиправної бездіяльності допущено не було. З огляду на вказане, у задоволенні позову просить відмовити.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08 травня 2022 року №113 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , відповідно до пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (зі змінами).

За фактом вчинення самовільного залишення частини ОСОБА_1 , згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 №10911 від 28 жовтня 2022 року відповідачем проведене службове розслідування №371.

Командиром військової частини НОМЕР_2 , направлене повідомлення, в порядку статті 214 КПК України до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, за результатами розгляду якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0001184 від 18 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України та розпочато досудове розслідування.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №12140 від 14 листопада 2022 року затверджено результати службового розслідування та припинено виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 27 жовтня 2022 року.

Згідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21 листопада 2022 року №312 призупинено військову службу ОСОБА_1 з 18 листопада 2022 року.

08 грудня 2022 року Територіальне управління, розташоване у місті Краматорську звернулось до військової частини НОМЕР_2 із листом, у якому просило відповідача не здійснювати перешкоду до подальшого проходження ОСОБА_1 військової служби та вирішити питання про повернення вказаного військовослужбовця до складу даної військової частини.

Дії щодо поновлення військової служби позивача відповідачем вчинені не були, у зв`язку із чим 04 січня 2023 року його представник звернувся до Військової частини НОМЕР_2 із заявою про надання сприяння в забезпеченні продовження проходження військової служби ОСОБА_1 .

Листом відповідача від 01 березня 2023 року № 4207 представника позивача повідомлено про неможливість вирішення про подальше проходження позивачем військової служби до прийняття правоохоронним органом рішення стосовно законності дій ОСОБА_1 .

Також, повідомлено про призупинення військової служби ОСОБА_1 з 18 листопада 2022 року.

Позивач вказує, що з урахуванням положень частини статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ у разі призупинення військової служби відповідач зобов`язаний видати наказ про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та направити справу для обліку РТЦК та СП. Натомість, позивач фактично не проходить військову службу, при цьому не виключений із списків особового складу військової частини та не отримує грошового забезпечення, що позбавляє позивача можливості офіційно працевлаштуватись з метою одержання грошових коштів задля існування.

Вважаючи бездіяльність військової частини НОМЕР_2 протиправною в утримуванні ОСОБА_1 в списках особового складу військової частини НОМЕР_2 без виплати грошового забезпечення позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Частиною 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ, в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону № 2232-ХІІ, в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України № 2232-ХІІ в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України № 2232-ХІІ в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктів "е" пунктів 1 і 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.

Військовослужбовці, яким призначено кримінальне покарання у вигляді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту "ґ" пункту 1 частини четвертої, підпунктів "д" пунктів 1 та 2 частини п`ятої та підпункту "д" пункту 1, підпункту "ґ" пункту 2 частини шостої статті 26 цього Закону.

Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Так, згідно пункту144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин (далі Положення), для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до час тини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Відповдно до пункту 144-2 цього Положення військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.

Пунктом 144-3 Положення передбачено, що звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

Звільнення з посад військовослужбовців, призначених на посади Президентом України, військову службу яким призупинено, здійснюється Президентом України.

У разі відсутності повноважень щодо звільнення з посади військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини подає витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань безпосередньо посадовій особі, яка має таке право, для видання наказу по особовому складу.

Наказ по особовому складу доводиться до військової частини та інших посадових осіб у порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади:

видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини;

організовує внесення запису до примірника контракту, що зберігається в особовій справі військовослужбовця, про призупинення дії контракту;

надсилає витяг із наказу та облікові документи військовослужбовця до органу військового управління, визначеного Міністерством оборони України.

Облік військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється в порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Згідно пунтку 144-5 Положення військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту VI пункту 2 частини четвертої, підпункту "е" пункту 1, підпункту "е" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту «д» пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.

Військовослужбовці, яким призначено кримінальне покарання у вигляді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 1 частини четвертої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "д" ПУНКТУ 2 частини п`ятої та підпункту "д" ПУНКТУ 1, підпункту "г" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Звільнення військовослужбовців, військову службу яким призупинено, з військової служби здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу, крім військовослужбовців, які згідно із пунктом 225 цього Положення звільняються з військової служби Президентом України.

Пунктом 144-6 передбачено, що для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Підстави припинення контракту та звільнення військовослужбовців з військової служби наведені у статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Так, відповідно до рпункту г частини 2 статті 26 Закону України № 2232-ХІІ в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, військовослужбовці строкової військової служби звільняються із служби у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до пункту г частини 3 статті 26 Закону України № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, звільняються із служби у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання.

Пунктом д частини 4 статті 26 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання.

Згідно підпункту «е» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України № 2232-ХІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади.

Відповіддно до підпункту «д» пункту 2 та підпункту в пунку 3 частини 6 статті 26 Закону України № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять кадрову військову службу, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади.

Частиною 7 статті 26 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

З системного аналізу положень статей 24-26 Закону України № 2232-ХІІ та Положення вбачається, що підставою для винесення командиром військової частини наказу про звільнення особи з військової служби та виключення із списків особового складу військової частини окрім призупинення військової служби є наявність обвинувального вироку суду, який набрав законної сили та яким особі, якій призупинено військову службу, призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання. При цьому, наявність обвинувального вироку в даному випадку є обов`язковою умовою, оскільки з урахуванням пункту 144-6 Положення, у разі винесення судом виправдувальнуго вироку або закриття кримінального провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту особи, відносно якої було заведено кримінальне провадження, продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Судом встановлено, що Командиром військової частини НОМЕР_2 , в порядку статті 214 КПК України до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську направлено повідомлення, за результатами розгляду якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0001184 від 18 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України та розпочато досудове розслідування.

При цьому, станом на дату ухвалення судового рішення в адміністративній справі № 280/2071/23 в матеріалах справи відсутній обвинувальний вирок суду у відношенні позивача.

Окрім того, в Єдиному державному реєстрі судових рішень також відсутня інформація щодо наявності у відношенні позивача обвинувального вироку, яким ОСОБА_1 було б призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання.

Відтак, з урахуванням положень статей 24, 26 Закону України № 2232-ХІІ та Положення у відповідача відсутні правові підстави для видання наказу про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , яке проводиться внаслідок звільнення особи з військової служби.

З огляду на вказане, суд не вбачає протиправної бездіяльності відповідача в частині щодо не видання наказу про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно приписів частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

На підставі частини 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи той факт, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, розподіл судових витра не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 06 вересня 2023 року.

Суддя Д.В. Татаринов