Справа № 140/5987/23
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2023-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року ЛуцькСправа № 140/5987/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Ковальчука В.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕМФОРТ до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ТЕМФОРТ (далі ТзОВ ТЕМФОРТ, позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці далі Волинська митниця, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 13.03.2023 №UA205140/2023/000106/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що товариство відповідно до укладеного зовнішньоекономічного контракту від 04.02.2022 №04/02/2022 придбало у компанії експортера ESS-FOOD A/S товари: 1.1 Жилка яловича, морожена, без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок спецій, солі, приправ та інших домішок, не консервована, в картонних коробках, вагою 9672,92 кг; 1.2. Жилка яловича, морожена, без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі, приправ та інших домішок, не консервована, в картонних коробках, вагою 10145.76 кг, з метою розмитнення якого подало через митного брокера на митний пост Волинської митниці митну декларацію від 10.03.2023 №23UA48U9, у якій відобразило ціну товару за першим методом, на підтвердження чого додало відповідні документи.

На виконання вимоги митного органу стосовно подання додаткових документів товариством було надіслано 13.03.2023 повідомлення про подання додаткових документів та пояснень, що спростовували сумніви митного органу щодо задекларованої митної вартості.

Проте митним органом було відмовлено позивачу у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю та прийнято рішення про коригування митної вартості від 13.03.2023 №UA205140/2023/000106/2 і сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/000803, оскільки документи, подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять розбіжності.

Позивач з такими твердженнями митного органу не погоджується та зазначає, що декларантом на підтвердження заявленої митної вартості і обраного методу її визначення було подано усі необхідні документи. Ці документи не містять розбіжностей, що могли б вплинути на невірний розрахунок митної вартості, не містять ознак підробки та відображають усі відомості, що підтверджують ціну, яка була фактично сплачена за товар та в своїй сукупності дають можливість визначити митну вартість товару за основним методом визначення митної вартості товару.

Позивач також зауважив, що у рішенні про коригування митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які беруться за основу для визначення скоригованої митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Проте у спірному рішенні, окрім номера та дати митної декларації, на підставі якої здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.

З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що під час перевірки документів, поданих декларантом в митних цілях, встановлено розбіжності, а саме: числове значення, зазначене в декларації країни відправлення №23SEE3DJE647V9E2W5 від 07.03.2023 - 89733 не відповідає ціні товару, зазначеній в інвойсі від 07.03.2023 № - 5465,23 євро; згідно п.4.4 зовнішньоекономічного контракту №04/02/2022 від 04.02.2022 передбачена 100% передоплата. Сума передоплати згідно платіжного доручення №304 від 26.01.2023 - 5965,08 євро не відповідає сумі згідно інвойсу від 07.03.2023 № - 5465,23 євро; прайс-лист б/н від 07.02.2023 містить інформацію від відправника товару лише на заявлений товар, що відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий виробником товару для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.

Вважає, що вищезазначена розбіжність щодо вартості товару у рахунку-фактурі та експортній декларації є беззаперечною підставою для сумніву митниці щодо достовірності заявлених відомостей про митну вартість. Крім, того подане платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах №304 від 26.01.2023 на суму 5965,08 євро не відповідає ціні товару, зазначеній в інвойсі від 07.03.2023 №, а тому не підтверджує числові значення складових митної вартості. Відтак позивачем не було надано документів, які б надали можливість належним чином провести числовий розрахунок складових митної вартості.

Також звертаємо увагу суду на те, що прайс-лист б/н від 07.02.2023 містить інформацію від відправника товару лише на заявлений товар, однак, наголошує, що прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

Оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості.

Митницею відповідно до положень ст. 55 та ст. 57 Митного кодексу України з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби, а саме на рівні:- 1,26 дол. США/кг за МД №UА205140/2023/16667 від 02.03.2023, щодо розмитненого аналогічного товару.

З наведених підстав відповідач вважає, що оспорюване рішення про коригування митної вартості є законним та обґрунтованим та просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ ТЕМФОРТ (покупець) укладено договір купівлі-продажу №04/02/2022 від 04.02.2022 з компанією ESS-FOOD A/S (продавець), відповідно до пункту 1.1 якого продавець продає, а покупець купує м`ясні продукти та продукти птиці в асортименти (іменовані надалі товар), що обумовлено кількістю, цінами та умовами поставки вказаними окремо в інвойсах та можливих додатках до договору, які є невід`ємною частиною цього договору та завіряються печатками та підписами сторін.

Продавець відвантажує товар в строк 2 (двох) календарних днів від дати отримання продавцем коштів на поточний рахунок. Поставка товарів здійснюється відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс-2020 на умовах вказаних в інвойсі на кожне окреме завантаження до цього контракту, а саме: CFR (назва порту призначення), CIF (назва порту призначення), FCA (назва порту призначення), DDP, CPT, EXW (п. 2.1. договору).

Продавець поставляє (передає) товар (партію товару) покупцеві на підставі заявки (п.2.2 договору).

Як визначено у п. 4.4 цього договору, оплата товару, що поставляється у відповідності з умовами цього договору, здійснюється в євро на умовах 100% передоплати, якщо інше не погоджено сторонами в відповідному додатку до цього договору або інвойсах.

Відповідно до п. 5.1 договору ціна за одиницю товару зазначається у відповідному інвойсі.

Загальна вартість товару (загальна вартість договору), що має бути поставлений за цим договором визначається як сума вартостей товару, який має бути поставлений згідно інвойсів.

На виконання умов цього договору компанія-експортер поставила позивачу товари: 1.1 Жилка яловича, морожена, без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок спецій, солі, приправ та інших домішок, не консервована, в картонних коробках, вагою 9672,92 кг; 1.2. Жилка яловича, морожена, без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі, приправ та інших домішок, не консервована, в картонних коробках, вагою 10145.76 кг, загальна вартість якого відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) № від 07.03.2023 становить 5465,23 євро (0,28 євро/кг).

10.03.2023 для митного оформлення ввезених на територію України вказаних товарів товариство через митного брокера подало МД №23UA48U9.

У графі 12 МД митну вартість визначено за першим методом, яка становить 272 859,89 грн за курсом валюти 38,6201 грн за 1 євро, з врахуванням витрат на транспортування до митного кордону України в сумі 1600,00 євро. У графі 22 МД фактурна вартість визначена на рівні 5465,23 EUR.

До митної декларації декларантом додано: сертифікат якості б/н від 07.03.2023; сертифікат якості б/н від 06.03.2023; рахунок-проформа № від 07.03.2023; рахунок-фактура № від 07.03.2023; автотранспортна накладна №00000392 від 07.03.2023; автотранспортна накладна б/н від 06.03.2023; міжнародний ветеринарний сертифікат №066/452/2023 від 06.03.2023; міжнародний ветеринарний сертифікат 121/23/6733 від 07.03.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару №304 від 26.01.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 09.03.2023; прейскурант б/н від 07.02.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №04/02/2022 від 04.02.2022; договір про надання послуг митного брокера №51 від 14.04.2022; договір про перевезення №2 від 07.03.2023; інформація про позитивні результати проведення заходів офіційного контролю з використанням механізму «єдиного вікна» №9654470 від 10.03.2023; декларація-інвойс, складена уповноваженим експортером № від 07.03.2023; копія митної декларації країни відправлення №23SEE3DJE647V9E2W5 від 07.03.2023.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею в електронному повідомленні з посиланням на розбіжності у поданих документах декларанту було запропоновано подати такі документи: 1) банківські платіжні документи згідно даної поставки; 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) прейскурант (прайс-лист) виробника товару для загального кола покупців відповідно до VII статті ГАТТ; 4) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; 5) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається; 6) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; 7) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаний із виконанням умов договору (угоди, контракту).

Судом встановлено, що на електронне повідомлення митного органу ТзОВ ТЕМФОРТ 13.03.2023 подало митному органу листом №13/03-01 повідомлення про надання додаткових пояснень та документів, однак додаткових документів на вимогу митного органу позивач не надав.

13.03.2023 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000106/2, а також сформувала картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/000803.

У графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів зазначено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять розбіжності а саме: числове значення, зазначене в декларації країни відправлення №23SEE3DJE647V9E2W5 від 07.03.2023 - 89733 не відповідає ціні товару, зазначеній в інвойсі від 07.03.2023 № - 5465,23 євро; згідно п.4.4 зовнішньоекономічного контракту №04/02/2022 від 04.02.2022 передбачена 100% передоплата. Сума передоплати згідно платіжного доручення №304 від 26.01.2023 - 5965,08 євро не відповідає сумі згідно інвойсу від 07.03.2023 № - 5465,23 євро; прайс-лист б/н від 07.02.2023 містить інформацію від відправника товару лише на заявлений товар, що відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий виробником товару для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.

Оскільки від надання додаткових документів, що підтверджують складові митної вартості, декларант відмовився, про що повідомив митницю листом №13/03-01 від 13.03.2023, митницею відповідно до положень ст. 55 та ст. 57 МК України з декларантом шляхом обміну електронними повідомленнями проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу України, також, вимогами ч.6 ст.54 МК України, у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МК України митниця відмовила у визнанні заявленої декларантом митної вартості. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 26 (ст.60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації наявної в митного органу в ЄАІС Держмитслужби на рівні на товар 1,26 дол./США/кг за МД №205140/2023/16667 від 02.03.2023.

Коригування митної вартості слугувало підставою для видачі картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/000803.

Випуск у вільний обіг транспортного засобу здійснено за МД №23UA71U7 від 13.03.2023 із застосуванням положень частини 7 статті 55 МК України.

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі МК України) та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Такими є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до МД №23UA48U9 від 10.03.2023 за основним методом (за ціною договору (контракту).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийнято відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України декларант не надав додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що не у повній мірі підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.

Так, що стосується товару, який імпортується в Україну за МД №23UA48U9 від 10.03.2023 та доданих до неї документів, декларант подав декларацію країни відправлення №23SEE3DJE647V9E2W5 від 07.03.2023, в якій статистична вартість товару визначена на рівні 89733 (крон), що не відповідає ціні товару, зазначеній в інвойсі від 07.03.2023 № - 5465,23 євро.

Позивач у позові та у повідомлення про надання додаткових пояснень та документів від 13.03.2023 №13/03-01 таку розбіжність пояснює конвертацією інвойсової вартості у шведський крон, оскільки товар прямував за маршрутом Швеція-Україна, з врахуванням курсу валют на території Швеції, що існував на день заповнення експортної митної декларації, тобто станом на 07 березня 2023 року.

Запропонований позивачем розрахунок (конвертація валют) станом на 05.04.2023 (з метою підтвердження обраного декларантом методу визначення митної вартості товару, який імпортується до України за МД №23UA48U9 від 10.03.2023) не дає можливості перевірити правильність числових значень митної вартості, оскільки такий розрахунок здійснений з врахуванням курсу валют (євро - шведська крона) станом на 05.04.2023, а не станом на 07.03.2023. Сума конвертації вказана у розмірі 7065,23 євро, тобто з урахуванням фактурної вартості у сумі 5465,23 євро та вартості транспортування до кордону України у сумі 1600,00 євро, однак запропонований позивачем розрахунок конвертації валют (згідно НБУ 79456,53 шведських крон, 85386,47 середньобанківський, 79521,12 комерційний, 79929,09 міжнародний) не відображає числове значення вартості у сумі 89733 крон, що міститься в декларації країни відправлення.

Зазначене викликає обґрунтований сумнів у правильності числових значень ціни товару, що ввозиться на митну територію України.

Також в митного органу обґрунтовано виник сумнів у правильності визначення складових митної вартості з урахуванням доданого до митної декларації №23UA48U9 від 10.03.2023 платіжного доручення №304 від 26.01.2023 на суму 5965,08 євро, що не відповідає сумі згідно інвойсу від 07.03.2023 № - 5465,23 євро.

Такі розбіжності позивач пояснює тим, що за вищевказаний товар була здійснена передоплата за партії товару на виконання умов договору купівлі-продажу №04/02/2022 від 04.02.2022.

З цього приводу суд зазначає, що у платіжному дорученні в іноземній валюті або банківських металах №304 від 26.01.2023 на суму 5965,08 євро у графі «Призначення платежу» даного документу зазначено: «Передоплата за товари продавця по контракту №04/02/2022 від 04.02.2022», тобто відповідно до цього платіжного доручення неможливо встановити за яку саме поставку партію товару здійснена передоплата у сумі 5965,08 євро.

Як визначено у п. 4.4 цього договору, оплата товару, що поставляється у відповідності з умовами цього договору, здійснюється в євро на умовах 100% передоплати, якщо інше не погоджено сторонами в відповідному додатку до цього договору або інвойсах.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 2.1 договору купівлі-продажу №04/02/2022 від 04.02.2022 продавець відвантажує товар у строк 2 (двох) календарних днів від дати отримання продавцем коштів на поточний рахунок. Передоплата за товар відбулась 26.01.2023 відповідно до платіжного доручення №304, однак поставка розпочалась 07.03.2023 відповідно до інвойсу №, тобто у невідповідності до умов договору, що викликає сумнів у належності цього платіжного доручення щодо оплати за товар відповідно до цього інвойсу.

Оскільки в наданому платіжному дорученні №304 від 26.01.2023 відсутня повна інформація щодо призначення платежу, на підставі якого здійснювалося перерахування коштів, а також будь-які інші ідентифікуючі дані товару, за який сплачено грошові кошти, та міститься інша сума сплачених коштів, ніж у згаданому інвойсі, такий документ не є достатнім доказом підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Вищенаведене узгоджується із висновком Верховного Суду, вкладеним у поставові від 18 травня 2022 року у справі №620/1735/20 (пров. №К/9901/2965/21).

Позивач вважає, що доданий до митної декларації прайс-лист б/н від 07.02.2023 підтверджує фактурну вартість товару, зазначену в інвойсі від 07.03.2023 №.

На думку суду, даний лист ESS-FOOD б/н від 07.02.2023 не є прайс-листом, оскільки містить інформацію від відправника товару лише на заявлений товар.

Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Відповідно до ч. 5 статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947), базис і методи визначення вартості товарів, які підпадають під обкладання митом чи іншими зборами або імпортні чи експортні обмеження, основані на вартості товару чи регульовані будь-яким способом на основі вартості, повинні бути стабільними і оприлюдненими достатньою мірою для того, щоб надати можливість комерсантам з достатньою впевненістю оцінити вартість товарів для митних цілей.

Отже, під час опрацювання документів, які підтверджують митну вартість, відповідачем встановлено вищевказані розбіжності, які є визначальними для сумніву митниці в достовірності заявлених декларантом відомостей про митну вартість та, як наслідок, реалізації права митного органу вимагати додаткові документи, які б спростували ці розбіжності.

Позивач відмовив митниці подати додаткові документи на підтвердження числових значень задекларованої митної вартості, про що повідомив листом від 13.03.2023 №13/03-01. Товариство зокрема не надало належних платіжних документів, що підтверджують передоплату за товар, який поставлений позивачу відповідно до інвойсу від 07.03.2023 №.

Отже, запропонувавши надати додаткові документи, митний орган сприяв позивачу в обґрунтуванні застосування першого (основного) методу визначення митної вартості ввезеного на митну території України товару. Проте позивач не усунув наявних розбіжностей та не підтвердив задекларовану митну вартість товару.

У зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів, містили вищевказані розбіжності, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митницею відповідно до положень ст.55 та ст.57 МК України з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Про факт проведення консультації свідчить переписка із декларантом, а саме повідомлення від 13.03.2023 (14:36:5), копії якого додано відповідачем до відзиву. Про факт її належного проведення також свідчить відсутність будь-яких зауважень з боку декларанта, надісланих як в паперовій, так і в електронній формі.

З врахуванням наведеного митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в митного органу в ЄАІС Держмитслужби на рівні на товар 1,26 дол.США/кг за МД №205140/2023/16667 від 02.03.2023.

Згідно ч. 1-4 ст. 60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Вказаний метод не міг бути застосований, оскільки встановлено, що товари по інших МД ввезено на інших комерційних умовах, ніж заявлений до митного оформлення товар.

Згідно ст.68 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Частиною 2 статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі визначено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження чи довільній або фіктивній вартості.

Суд зауважує, що митну вартість товару визначено відповідачем на підставі ціни товару, яка наявна у митного органу на аналогічний товар, а саме визначена на підставі МД №205140/2023/16667 від 02.03.2023 щодо товару: Жилка яловича, морожена, без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок спецій, солі, приправ та інших домішок, не консервована…. З урахуванням ваги партії товару митну вартість визначено на рівні 1,26 дол. США/кг.

Слід звернути увагу, що МД №205140/2023/16667 від 02.03.2023, яка була використана митницею при коригуванні митної вартості ввезеного товару, оформлена за 1 методом визначення митної вартості ТзОВ ТЕМФОРТ, тобто позивачем, яка додана до матеріалів справи.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач правомірно здійснив коригування митної вартості товару на підставі наявної цінової інформації на аналогічний товар та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 13.03.2023 №UA205140/2023/000106/2.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що при винесенні оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 13.03.2023 №UA205140/2023/000106/2 Волинська митниця діяла у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними доказами довів правомірність оскаржуваного рішення, яке прийняте з дотриманням вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 13.03.2023 №UA205140/2023/000106/2 належить відмовити.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕМФОРТ (03065, місто Київ, вулиця Академіка Каблукова, будинок 21, офіс 3, ідентифікаційний код юридичної особи 42153313) до Волинської митниці (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ідентифікаційний код юридичної особи 43958385) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 13 березня 2023 року №UA205140/2023/000106/2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Д. Ковальчук