Справа № 440/11153/22
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2023-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 р. Справа № 440/11153/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2023, по справі № 440/11153/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 76 від 20.04.2022 щодо неврахування сум заробітної плати ОСОБА_1 згідно довідки № 1204-02/7006 від 11.10.2017;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003, у відповідності до п.1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993, як такого що працював в районах Крайньої Півночі, з дати призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 19.01.2021 із зарахуванням сум заробітної плати отриманої на території Російської Федерації з 01.07.2000 по 04.10.2013, згідно довідки № 1204-02/7006 від 11.10.2017, виданої Відділом по справах архівів Адміністрації міста Новий Уренгой, Російська Федерація, провести відповідні виплати пенсії в належному розмірі з подальшою щомісячною виплатою відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнодержавне пенсійне страхування" з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2023 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не врахування при обчисленні ОСОБА_1 пенсії архівної довідку про заробітну плату № 1204-02/7006 від 11.10.2017, виданої Відділом по справах архівів Адміністрації міста Новий Уренгой.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням архівної довідки про заробітну плату № 1204-02/7006 від 11.10.2017, виданої Відділом по справах архівів Адміністрації міста Новий Уренгой, з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, оскільки відомості зазначені у спірній довідці про заробітну плату позивача не підтверджені первинними документами. Також апелянт посилався за завищений розмір відшкодування витрат позивача на правничу допомогу, який є неспівмірним зі складністю даної справи.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судовим розглядом, 19.01.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 27.01.2021 № 139 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком, оскільки на момент звернення за призначенням пенсії за віком заявник не досяг відповідною пенсійною віку.

Відмовляючи у призначенні пенсії пенсійним органом не взято до уваги наступні документи:

диплом від 02.07.1980, оскільки прізвище на українською мовою не відповідає даним паспорта); періоди роботи на території Російської Федерації з 01.01.2004 по 28.09.2010, з 15.10.2010 по 30.09.2011, з 17.11.2011 по 04.10.2013 до загального страхового стажу роботи не враховані, оскільки відсутні дані про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду.

Отже, за висновками відповідача страховий стаж позивача становить 31 рік 04 місяці 0 днів.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 у справі № 440/8955/21, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2022, скасовано рішення відділу призначення пенсій (м. Глобине) Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 27.01.2021 № 139, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати періоди роботи: з 01.01.2004 по 28.092010, з 15.10.2010 по 30.09.2011, з 17.11.2011 по 04.10.2013 до стажу роботи позивача у районах Крайньої Півночі та до загального стажу роботи, а також повторно розглянути заяву позивача від 19.01.2021 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 у справі № 440/8955/21 відповідачем повторно розглянуто заяву позивача від 19.01.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 20.04.2022 № 76 "Про відмову в призначенні пенсії" у призначенні пенсії за віком позивачу відмовлено, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи в районах Крайньої Півночі, підтвердженого в установленому законодавством порядку. Період роботи на території Російської Федерації з 01.01.2004 по 28.09.2010, з 15.10.2010 по 30.09.2011, з 17.11.2021 по 04.10.2013 управлінням зараховано до загального страхового стажу роботи та стажу роботи у районах Крайньої Півночі згідно рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 у справі № 440/8955/21. Стаж роботи в районах Крайньої Півночі становить 9 років 7 місяців 2 дні, що складає менше 15 років. Аналіз наданих документів показує, що страховий стаж позивача становить 38 років 07 місяців 15 днів.

Листом від 07.06.2022 № 6370-4667/П-02/8-1600/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило позивача, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 у справі № 440/8955/21, яке набрало законної сили 11.02.2022, повторно розглянуто заяву та призначено пенсію за віком відповідно Закону з 11.02.2022. До страхового стажу зараховано період навчання з 01.09.1977 по 02.07.1980. Період роботи в районах Крайньої Півночі з 08.09.1997 по 31.12.2003 зараховано до загального стажу, в тому числі до стажу роботи в районах Крайньої Півночі, для визначення права на дострокову пенсію. Заробітна плата за період роботи в 1997-2013 роках в районах Крайньої Півночі враховується за умови сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць СНД після досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону.

Листом від 16.11.2022 № 29282-30340/П-03/8-2800/22 Департамент пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України повідомив позивача, що на виконання рішення суду від 10.09.2021 Головним управлінням зараховано до стажу роботи в районах Крайньої Півночі та до загального стажу роботи період роботи з 01.01.2004 по 28.09.2010, з 15.10.2010 по 30.09.2011, з 17.11.2021 по 04.10.2013 та повторно розглянуто заяву від 19.01.2021. Під час розгляду звернення виявлено помилку в частині визначення дати призначення пенсії. Матеріали пенсійної справи приведено у відповідність. На виконання рішення суду від 10.09.2021 позивачу призначено пенсію з 19.01.2021. Також зазначено, що зобов`язань щодо обчислення розміру пенсії з урахуванням довідки № 1204-02/7006 від 11.10.2017, виданої Відділом по справах архівів Адміністрації міста Новий Уренгой, рішення суду від 10.09.2021 не містить.

Не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 20.04.2022 №76 "Про відмову в призначенні пенсії" в частині неврахування сум заробітної плати згідно довідки №1204-02/7006 від 11.10.2017, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач, не погоджуючись з відмовою відповідача у врахуванні заробітної плати згідно довідки № 1204-02/7006 від 11.10.2017 при розрахунку розміру пенсії, звернувся до із даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що довідка № 1204-02/7006 від 11.10.2017 про отриману заробітну плату позивачем відповідає встановленій формі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до ст. 41 Закону № 1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На момент виникнення спірних правовідносин чинною була угода між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, підписана 14.01.1993, відповідно до ст. 6 якої для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією угодою. Розмір пенсії за Угодою обчислюють із заробітку (доходу) за період роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Отже, з системного аналізу вищенаведених правових норм можна дійти висновку, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 та регулює питання подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058.

Відповідно до абз. 2 підп. 3 п. 2.1 Порядку № 22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Пунктом 2.10 Порядку № 22-1 передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Отже, встановлення заробітку для обчислення пенсії не допускається лише на підставі показань свідків, а також не можуть бути документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії - виписки зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань.

Додатком 1 до Порядку № 22-1 затверджена форма довідки про заробітну плату для обчислення пенсії. У такому додатку, зокрема, зазначено орган, що видав довідку, особа, якій довідка видана, суми заробітної плати та період, за який вона нарахована, а також підставу видачі довідки, інформацію про страхові внески.

У свою чергу підтвердження достовірності даних довідки здійснюється шляхом проведення органом Пенсійного фонду перевірки за місцем зберігання первинної документації, а не шляхом покладення на особу, яка звернулася за перерахунком пенсії, обов`язку щодо надання цих первинних документів.

Дослідивши спірну архівну довідку про заробітну плату № 1204-02/7006 від 11.10.2017, видану Відділом по справах архівів Адміністрації міста Новий Уренгой, слід вказати, що остання містить зазначені суми заробітної плати, періоди роботи, а також є посилання на те, що довідка видана на підставі особових рахунків, має відбиток печатки товариства, підписана уповноваженою на те особою.

Таким чином, вказана довідка відповідає формі, встановленій у Додатку 1 до Порядку № 22-1.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку, позивач не може бути позбавлений свого права на перерахунок пенсії згідно з вказаною вище довідкою через неможливість проведення відповідачем зустрічної перевірки щодо достовірності вказаних відомостей у довідці, а також сумніви останнього щодо обґрунтованості її видачі.

Окрім того, у позивача відсутня будь-яка можливість в інший спосіб отримати відомості, зазначені у довідці.

Отже, враховуючи, що факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, на не заперечується відповідачем, не врахування при обчисленні пенсії архівної довідки про заробітну плату № 1204-02/7006 від 11.10.2017, виданої Відділом по справах архівів Адміністрації міста Новий Уренгой, є протиправним.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що права та законні інтереси ОСОБА_1 були порушені Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області шляхом не здійснення обчислення пенсії з урахуванням наданої довідки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з метою захисту порушених прав позивача слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням архівної довідки про заробітну плату № 1204-02/7006 від 11.10.2017, виданої Відділом по справах архівів Адміністрації міста Новий Уренгой.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку в частині задоволення позовних вимог.

Посилання апелянта на нечинність угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, підписаної 14.01.1993, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин вона була дійсною, та її дія була припинена постановою Кабінету Міністрів України № 639 від 24.06.2023.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Стосовно розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи втрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Із матеріалів справи встановлено, що в обґрунтування заяви про відшкодування судових витрат на правничу допомогу надано копії: додатковий договір про надання правничої допомоги від 21.12.2022 № 460/1, квитанцію № 460/1 від 21.12.2022, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер серії ВІ №1097637.

Відповідно до п. 1.1 Додаткового договору про надання правничої допомоги від 25.07.2022, укладеного між адвокатом Голубенко В.П. (адвокат) та Поліваром В.П. (клієнт), адвокат бере на себе зобов`язання повторно надати правничі послуги клієнту щодо підготовки адміністративного позову про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та представництва інтересів у Полтавському окружному адміністративному суді на умовах передбачених даним договором.

Згідно з підп. 4.3 Додаткового договору про надання правничої допомоги від 21.12.2022 за надання повторно правової допомоги, відповідно до даного договору сторони дійшли згоди, що гонорар адвоката складає фіксований розмір в сумі 5000,00 грн, що сплачені в день підписання додаткового договору.

Так, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Суд першої інстанції при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу виходив з часткового задоволення позовних вимог, співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), та дійшов висновку, що відшкодуванню підлягають витрати у розмірі 2000 грн.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, з огляду на те, що підготовка справи до судового розгляду не передбачала зібрання значного обсягу доказів, розгляд справи проведений в порядку письмового провадження без участі представника позивача, справа є незначної складності, у даній категорії справ наявна сформована судова практика, суть наданої правничої допомоги полигала у підготовці та складенні адміністративного позову.

Також, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки позовні вимоги задоволено частково, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягали судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2023 по справі № 440/11153/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов