Справа № 380/13229/23
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року м. Львів справа № 380/13229/23

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови мені, ОСОБА_1 , в зарахуванні до страхового та пільгового (за списком № 1) стажу періоду роботи у ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» з 01 липня 2021 року по 25 листопада 2022 року та перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати мені, ОСОБА_1 , до страхового та пільгового (за списком № 1) стажу періоду роботи у ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» з 01 липня 2021 року по 25 листопада 2022 року та провести перерахунок і виплату пенсії з урахуванням вказаного стажу відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з урахуванням фактично виплачених сум.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 31 січня 2023 року отримує пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю третьої групи внаслідок професійного захворювання. При призначенні позивачу пенсії відповідач не зарахував до його страхового стажу період роботи у ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» з 01 липня 2021 року по 25 листопада 2022 року.

11 квітня 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо зарахування вищевказаного періоду роботи до страхового та пільгового стажу та проведення відповідного перерахунку пенсії, однак отримав відмову, яка мотивована тим, що згаданий період роботи не зарахований до страхового та підземного стажу за списком № 1 та за цей період не врахована заробітна плата, оскільки підприємством на сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зазначені дії відповідача позивач уважає протиправними та такими, що порушують його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, позаяк здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Застрахована особа не повинна відповідати за неналежне виконання страхувальником своїх обов`язків щодо сплати страхових внесків, наявність заборгованості чи відсутність інформації щодо сплати не може бути підставою для неврахування до страхового стажу відповідних періодів роботи.

З огляду на наведене, з метою захисту свого порушеного права позивач звернувся з цим позовом до суду, який просить задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що згідно з документами електронної пенсійної справи № 68 ОСОБА_1 призначено пенсію по третій групі інвалідності внаслідок професійного захворювання з 31 січня 2023 року по 31 січня 2024 року відповідно до положень Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

Страховий стаж при призначенні позивачу пенсії, обчислений по 30 червня 2021 року згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 за даними про сплату страхових внсеків, становив 15 років 04 місяці 06 днів, в тому числі 14 років 04 місяці 27 днів пільговий стаж за списком № 1 (стаж на підземних роботах), з них 04 місяці 28 днів навчання за фахом.

При призначенні пенсії період роботи позивача з 01 липня 2021 року по 25 листопада 2022 року (дата звільнення з роботи) не зараховано до страхового стажу, до стажу роботи за списком № 1 з повним робочим днем під землею, оскільки згідно з Індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 ОСОБА_1 за вказаний період були відсутні відомості про сплату страхових внесків ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» (страхові внески не сплачені).

Однак період роботи з 01 липня 2021 року по 25 листопада 2022 року (01 рік 04 місяці 24 дні) зараховано до пільгового стажу за списком № 1 для визначення права на обчислення пенсії у розмірі, передбаченому абзацом третім частини першої статті 28 Закону № 1058 та статті 8 Закону України від 02 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі Закон № 345). Стаж роботи позивача, що дає право на обчислення пенсії у розмірі, передбаченому абзацом третім частини першої статті 28 Закону № 1058 та статті 8 Закону, становить 15 років 09 місяців 21 день.

Оскільки стаж роботи позивача за списком № 1 з повним робочим днем під землею, що дає право на обчислення пенсії відповідно до положень абзацу третього частини першої статті 28 Закону № 1058 та статті 8 Закону № 345, становив більше 15 років, розрахунок пенсії позивача проведено за нормами абзацу третього частини першої статті 28, частини першої статті 33 Закону № 1058, статті 8 Закону № 345. Розмір пенсії позивача з 31 січня 2023 року становив 11102,42 грн (27006,05 грн (середньомісячний заробіток) х 80% х 50% + 300,00 грн (надбавка на двох утриманців)).

З огляду на викладене у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 16 червня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 12 червня 2000 року позивач у спірний у цій справі період (з 01 липня 2021 року по 25 листопада 2022 року (день звільнення з роботи)) працював у Відокремленому підрозділі «Шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля».

У вказаній трудовій книжці позивача вчинено запис за № 22, відповідно до якого за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію на пільгових умовах згідно зі списком № 1 розділ 1 підрозділ 1 (наказ № 575 від 16 грудня 2019 року).

З 31 січня 2023 року позивачу призначено пенсію по третій групі інвалідності внаслідок професійного захворювання відповідно до Закону № 1058.

11 квітня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просив зарахувати період роботи з 01 липня 2021 року по 25 листопада 2022 року у Відокремленому підрозділі «Шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» до страхового та пільгового стажу і провести відповідний перерахунок пенсії.

Листом від 26 квітня 2023 року № 10838-10396/Т-52/8-1300/23 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача на його заяву про таке:

[…] Позивач з 31 січня 2023 року отримує пенсію по інвалідності, як особа з інвалідністю третьої групи внаслідок професійного захворювання відповідно до Закону № 1058, не працює.

При призначенні пенсії страховий стаж, обчислений по 30 червня 2021 року відповідно до даних про сплачені підприємством страхові внески, становить 15 років 04 місяці 06 днів, в тому числі 15 років 09 місяців 21 день стаж на підземних роботах за списком № 1, до якого зараховано період роботи з 01 липня 2021 року по 25 листопада 2022 року для визначення права на обчислення пенсії відповідно до статті 8 Закону № 345. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності, також зараховано період з дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку 20 років 08 місяців 29 днів.

Заробітну плату враховано за весь період страхового стажу з 01 липня 2000 року по 30 червня 2021 року за даними що містяться у системі персоніфікованого обліку (коефіцієнт заробітку 2,20697). Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії із урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2020-2022 роки 12236,71 грн, становить 27006,05 грн (12236,71 грн х 2,20697).

Розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до статті 8 Закону № 345, становить 21604,84 грн (27006,05 грн (середньомісячний заробіток) х 80%)).

Пенсійна виплата позивача по третій групі інвалідності станом на 01 квітня 2023 року становить 11102,42 грн, в тому числі:

- 10802,42 грн розмір пенсії по третій групі інвалідності (21604,84 грн (пенсія за віком) х 50%));

- 300,00 грн надбавка на двох неповнолітніх утриманці (150,00 грн х 2).

Період роботи з 01 липня 2021 року по 25 листопада 2022 року у ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» не зарахований до страхового та до підземного стажу за списком № 1 та за цей період не врахована заробітна плата, оскільки підприємством не сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Нарахування та виплата пенсії здійснюється відповідно до норм чинного законодавства, із урахуванням всіх наявних в пенсійній справі документів […].

Позивач, уважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в зарахуванні до страхового та пільгового (за списком № 1) стажу періоду роботи у ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» з 01 липня 2021 року по 25 листопада 2022 року та перерахунку пенсії, звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка наявності підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового та пільгового (за списком № 1) стажу позивача періоду його роботи у ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» з 01 липня 2021 року по 25 листопада 2022 року та провести перерахунок і виплату пенсії з урахуванням вказаного стажу відповідно до статті 8 Закону України від 02 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За змістом частин першої, другої статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія по інвалідності.

Згідно з частиною першою статті 30 Закону № 1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Частиною першою статті 33 Закону № 1058 передбачено, що пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 3 зазначеної статті страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону № 1058.

Так, абзацом першим частини першої статті 20 Закону № 1058 передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до частини другої зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з частиною десятою статті 20 Закону № 1058 якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Нормами статті 106 Закону № 1058 передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

При вирішенні цього спору суд відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року (справа № 208/6680/16-а), від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17), від 30 вересня 2019 року (справа № 316/1392/16-а), від 27 травня 2021 року (справа № 343/659/17) відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Закон України від 02 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Дія цього Закону відповідно до положень частини першої статті поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Нормами статті 8 Закону № 345 визначені особливості пенсійного забезпечення.

Так, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналогічна норма передбачена абзацом третім частини першої статті 28 Закону № 1058, якою визначено, що мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Як слідує з матеріалів справи з 31 січня 2023 року позивачу призначено пенсію по інвалідності третьої групи внаслідок професійного захворювання відповідно до Закону № 1058.

Під час призначення пенсії позивачу до страхового та пільгового (підземного) стажу не зараховано період роботи з 01 липня 2021 року по 25 листопада 2022 року у Відокремленому підрозділі «Шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» у зв`язку із несплатою цим підприємством страхових внесків за вищевказаний період.

Зазначену обставину відповідач не заперечує.

Зі змісту долученої позивачем до матеріалів справи копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 12 червня 2000 року суд встановив, що позивач у спірний у цій справі період з 01 липня 2021 року по 25 листопада 2022 року працював у Відокремленому підрозділі «Шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля».

Відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) у вищевказаний період позивачу нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, однак страхові внески підприємством-страхувальником не сплачувались.

Суд відзначає, що обов`язок щодо нарахування та сплати страхових внесків покладений на підприємство. Таким чином, право на зарахування періоду роботи особи на певному підприємстві не залежить від виконання підприємством обов`язку по нарахуванню та сплаті страхових внесків.

Оскільки у спірний у цій справі період роботи позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, роботодавець позивача був зобов`язаний нараховувати та сплачувати страхові внески.

Однак внаслідок невиконання роботодавцем позивача обов`язку зі сплати внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля», що є недопустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам у сфері соціального захисту.

Тому відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за спірний у цій справі період не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування цього періоду до пільгового (підземного) та загального страхового стажу, а також права на перерахунок його пенсії відповідно до Законів № 1058 та № 345 з урахуванням вказаного стажу роботи.

Водночас у відзиві на позовну заяву відповідач пояснює, що період роботи позивача з 01 липня 2021 року по 25 листопада 2022 року зараховано до пільгового стажу за списком № 1 для визначення права на обчислення пенсії у розмірі, передбаченому абзацом третім частини першої статті 28 Закону № 1058 та статті 8 Закону 345. Оскільки стаж роботи позивача за списком № 1 з повним робочим днем під землею, що дає право на обчислення пенсії відповідно до положень абзацу третього частини першої статті 28 Закону № 1058 та статті 8 Закону № 345, становив більше 15 років, розрахунок пенсії позивача проведено за нормами абзацу третього частини першої статті 28, частини першої статті 33 Закону № 1058 та статті 8 Закону № 345.

З цього приводу суд зазначає, що як слідує зі змісту наявного у матеріалах справи Розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_1 та підтверджується відповідачем у листі від 26 квітня 2023 року № 10838-10396/Т-52/8-1300/23, заробітну плату для обчислення розміру пенсії позивача враховано за весь період страхового стажу з 01 липня 2000 року по 31 червня 2021 року.

Таким чином, незважаючи на те, що період роботи позивача з 01 липня 2021 року по 25 листопада 2022 року зараховано позивачу до пільгового стажу за списком № 1 для визначення права на пенсію відповідно до абзацу третього частини першої статті 28 Закону № 1058 та статті 8 Закону 345, заробітна плата за вказаний період не врахована відповідачем для обчислення розміру пенсії позивача.

Тобто, прямим наслідком незарахування відповідачем періоду роботи позивача з 01 липня 2021 року по 25 листопада 2022 року до його страхового стажу (незважаючи на зарахування цього періоду до пільгового стажу за списком № 1 для визначення права на пенсію відповідно до абзацу третього частини першої статті 28 Закону № 1058 та статті 8 Закону 345) є неврахування заробітної плати за такий період для обчислення розміру пенсії позивача.

Таке неврахування відповідачем заробітної плати позивача за спірний період безпосередньо вплинуло на розмір його пенсії по інвалідності, оскільки розмір пенсії за віком (з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності) залежить не лише від тривалості страхового стажу, а й від заробітної плати (доходу) застрахованої особи (стаття 27 Закону № 1058).

Отож, у спірному випадку права позивача порушені відповідачем та підлягають судовому захисту.

На підставі вищевикладеного суд доходить висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у зарахуванні до пільгового (підземного) та загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 01 липня 2021 року по 25 листопада 2022 року у Відокремленому підрозділі «Шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» та здійсненні перерахунку пенсії по інвалідності з урахуванням вказаного стажу відповідно до вимог Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 8 Закону України від 02 вересня 2008 року № 345-VІ «Про підвищення престижності шахтарської праці» є протиправними, а тому позовну вимогу у цій частині належить задовольнити.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, а також з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З огляду на викладене суд уважає, що в цьому випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового (підземного) та загального страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 01 липня 2021 року по 25 листопада 2022 року у Відокремленому підрозділі «Шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» та здійснити перерахунок і виплату пенсії по інвалідності з урахуванням вказаного стажу відповідно до вимог Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 8 Закону України від 02 вересня 2008 року № 345-VІ «Про підвищення престижності шахтарської праці» з дати призначення 31 січня 2023 року, виплату перерахованої пенсії здійснити з урахуванням виплачених сум.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абзац перший частини першої статті 139 КАС України).

Суд встановив, що при зверненні з цим позовом до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то за рахунок бюджетних асигнувань Пенсійного фонду України на користь позивача належить стягнути 1073,60 грн сплаченого судового збору.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у зарахуванні до пільгового (підземного) та загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 01 липня 2021 року по 25 листопада 2022 року у Відокремленому підрозділі «Шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» та здійсненні перерахунку пенсії по інвалідності з урахуванням вказаного стажу відповідно до вимог Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 8 Закону України від 02 вересня 2008 року № 345-VІ «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового (підземного) та загального страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 01 липня 2021 року по 25 листопада 2022 року у Відокремленому підрозділі «Шахта «Межирічанська» Державного підприємства «Львіввугілля» та здійснити перерахунок і виплату пенсії по інвалідності з урахуванням вказаного стажу відповідно до вимог Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 8 Закону України від 02 вересня 2008 року № 345-VІ «Про підвищення престижності шахтарської праці» з дати призначення 31 січня 2023 року, виплату перерахованої пенсії здійснити з урахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1073,60 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 07 вересня 2023 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна