Справа № 120/8343/23
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 вересня 2023 р. Справа № 120/8343/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач 2), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 28.03.2023 № 45 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період часу з 29.07.1989 по 04.05.1990, з 05.05.1990 по 05.07.1993 проживання разом з чоловіком військовослужбовцем у місцевостях, де була відсутня можливість працевлаштування згідно з довідкою від 06.07.1993 № 631;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області призначити та виплачувати пенсію за віком відповідно до ст. 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 18.02.2023, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.01.1980 по 05.07.1982 та періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , а саме з 02.09.1982 по 30.09.1982, з 01.10.1982 по 25.01.1985, з 21.11.1985 по 07.04.1988 та з 30.06.1988 по 17.07.1989.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що 26.01.2023 ОСОБА_1 звернулась до відповідача 1 з заявою про призначення пенсії за віком. Разом з тим, рішенням від 28.03.2023 № 45 ГУ ПФУ в Харківській області відмовило заявнику у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стражу.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернулась до суду з цим позовом за захистом порушених, на її думку, прав та інтересів.

Ухвалою від 20.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачеві строк для подачі відзиву на позовну заяву.

29.06.2023 на адресу суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник ГУ ПФУ в Харківській області заперечив щодо задоволення вимог ОСОБА_1 та вказав, що за результатами розгляду документів наданих позивачем, до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 та період навчання згідно диплома серії НОМЕР_3 , оскільки в наданих документах дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 » не співпадає з прізвищем у свідоцтві про шлюб « ОСОБА_3 ». Також до загального страхового стажу не зараховано періоди проживання дружини військовослужбовця у місцевостях, де була відсутня можливість працевлаштування згідно довідки № 631 від 06.07.1993, оскільки в довідці не зазначено повністю ім`я та по батькові чоловіка.

Враховуючи вищевикладене, загальний страховий стаж складає 22 роки 04 місяці 13 днів, що є не достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058.

07.07.2023 на адресу суду надійшов відзив ГУ ПФУ у Вінницькій області, в якому відповідач 1 заперечив щодо заявленого позову, вказавши, що відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058, право на призначення пенсії за віком мають особи, які в період з 01.01.2023 по 31.12.2023 досягли віку 60 років за наявності страхового стажу у зазначений період не менше 30 років. Разом за причини відсутності необхідного страхового стажу заявника право на пенсію у останньої виникне з 19.02.2028.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою від 26.01.2023 про призначення пенсії за віком відповідно статті 26 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Заяву за принципом екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ в Харківській області, та рішенням від 28.03.2023 № 45 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (30 років). За наданими документами до загального стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 та період навчання згідно диплома серії НОМЕР_4 , оскільки в наданих документах дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 » не співпадає з прізвищем у свідоцтві про шлюб « ОСОБА_3 ». Також до загального страхового стажу не зараховано періоди проживання дружини військовослужбовця у місцевостях, де була відсутня можливість працевлаштування згідно довідки № 631 від 06.07.1993, оскільки в довідці не зазначено повністю ім`я та по батькові чоловіка. Поряд з цим вказали, що загальний страховий стаж заявника складає 22 роки 04 місяці 13 днів.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених вимог в контексті цієї спірної ситуації, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент врегулювання спірних правовідносин.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

В силу положень пункту 1 частини першої статті 8 Закон №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Згідно з частиною 3 вищевказаної статті Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Отже, з вище зазначеного вбачається, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.

За період до 1 січня 2004 обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону №1788-XII.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Судом встановлено, що відповідач 2 спірним рішенням не зарахував до загального стажу позивача періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 та період навчання згідно диплома серії НОМЕР_4 , оскільки в наданих документах дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 » не співпадає з прізвищем у свідоцтві про шлюб « ОСОБА_3 ».

Так, матеріали справи, крім іншого, містять:

- свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_5 ;

- диплом Талди-Курганського юридичного технікуму від 05.07.1982 серії НОМЕР_4 на ім`я " ОСОБА_4 ";

- трудову книжку ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 30.09.1982 на титульній сторінці якої в графі прізвище зазначено дівоче прізвище позивача як " ОСОБА_2 ";

- свідоцтво про шлюб укладений 06.03.1982 між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 (після шлюбу ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_6 .

Поряд з цим, за записами трудової книжки НОМЕР_1 від 30.09.1982 ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) у період часу:

- з 01.09.1980 по 05.07.1982 навчалась у Талди-Курганському юридичному технікумі;

- з 02.09.1982 по 30.09.2023 працювала у Талди-Курганській автоколоні 2560;

- з 01.10.1982 по 25.01.1985 товарознавець у відділі закупок;

- з 21.11.1985 по 07.04.1988 працювала у дитячому садку;

- з 30.06.1988 по 17.07.1989 працювала у дитячому садку.

Надаючи аргументам спірного рішення суд вказує про наступне.

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно з статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Поряд із цим, відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи-працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права та інтереси.

Посилання відповідача на те, що записи трудової книжки та диплома про освіту містять недоліки, а саме оскільки в наданих документах дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 » не співпадає з прізвищем у свідоцтві про шлюб « ОСОБА_3 », є обов`язком уповноваженої особи підприємства, на якому працює особа, а не обов`язком позивача.

Таким чином, позивач не несе відповідальність за порушення третіми особами вимог ведення трудових книжок.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 р. у справі №754/14898/15-а та від 17.07.2018 у справі №220/989/17.

Більше того, суд зауважує, що дівоче прізвище позивача " ОСОБА_2 ", зазначене у трудовій книжці серії НОМЕР_1 та дипломі про навчання серії НОМЕР_4 відповідає прізвищу позивача, вказаному у свідоцтві про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_5 , копія якого міститься у матеріалах справи.

Відповідачами під час розгляду цієї справи не доведено недійсність як трудової книжки серії НОМЕР_1 та диплому про навчання серії НОМЕР_4 , не спростовано їх належність саме ОСОБА_1 .

Більше того, така підстава для неврахування до страхового стажу періоду навчання позивача з 01.01.1980 по 05.07.1982 згідно з дипломом від 05.07.1982 серії НОМЕР_4 та періодів трудової діяльності з 02.09.1982 по 30.09.1982, з 01.10.1982 по 25.01.1985, з 21.11.1985 по 07.04.1988 та з 30.06.1988 по 17.07.1989 відповідно трудової книжки НОМЕР_1 свідчить не про реальні перешкоди для призначення заявнику пенсії, а про надмірний формалізм, адже сумнівів в тому, що такі документи належать саме ОСОБА_1 у суду не виникає.

Щодо не зарахування пенсійним органом періодів з 29.07.1989 по 04.05.1990, з 05.05.1990 по 05.07.1993 проживання дружини військовослужбовця у місцевостях, де була відсутня можливість працевлаштування згідно довідки від 06.07.1993 № 631, оскільки в довідці не зазначено повністю ім`я та по батькові чоловіка, суд вказує про таке.

Пунктом 3 статті 18 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що дружинам (чоловікам) військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, до загального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком, також може зараховуватись період проживання разом з чоловіком (дружиною) в місцевостях, де не було можливості працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Згідно із частиною 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується також період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Пунктом 13 Порядку № 637 встановлено, що період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, підприємств, установ і організацій, або довідками, що видаються територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

При цьому для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, період проживання до 1 січня 2004 р. з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідкою (додаток 4), виданою територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на підставі особової справи військовослужбовця, звільненого з військової служби, та інших документів, які підтверджують зазначений період.

Матеріли справи містять довідку командира В/ч від 06.07.1993 № 631 відповідно до якої капітан ОСОБА_5 проходив дійсну військову службу у В/ч пп НОМЕР_7 ВНР з 26.07.1989 по 04.05.1190, у В/ч НОМЕР_8 Оленегірськ -8 з 05.05.1190 по 05.07.1993. Разом з ОСОБА_8 проживала дружина ОСОБА_1 , яка мала спеціальність юрист та яка не працювала з 29.07.1989 по 04.05.1190, з 05.05.1190 по 05.07.1993 у зв`язку з відсутністю можливості її працевлаштування за спеціальністю.

Позиція відповідача 2 щодо неможливості зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів проживання разом з чоловіком-військовослужбовцем в місцевостях, де не було можливості працевлаштування за спеціальністю, у зв`язку з незазначенням повністю ім`я та по батькові чоловіка, є проявом надмірного формалізму, з огляду на наявність у матеріалах справи свідоцтва про шлюб укладений 06.03.1982 між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 (після шлюбу ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_6 . Крім того, на переконання суду, довідкою від 06.07.1993 № 631 повною мірою підтверджуються обставини, наявність яких дає право на зарахування до страхового стажу позивача періодів з 26.07.1989 по 04.05.1190, з 05.05.1190 по 05.07.1993 (що в сукупності становить менше 10 років).

Відтак суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.03.2023 № 45 є протиправним, а тому таке належить скасувати.

Щодо вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу позивачки всі періоди роботи згідно із записами у трудовій книжці та призначити пенсію за віком, суд зауважує наступне.

Так, вище уже цитувалася стаття 26 Закону № 1058-IV, згідно з якою особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;.

Відтак необхідними умовами для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 є досягнення нею необхідного віку (60 років), а також наявність страхового стажу в кількості 30 років.

Так, суд установив, що довідкою від 06.07.1993 № 631 підтверджується страховий стаж позивача у період з 29.07.1989 по 04.05.1990, з 05.05.1990 по 05.07.1993, а записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 підтверджується страховий стаж позивача у періоди: з 02.09.1982 по 30.09.1982, з 01.10.1982 по 25.01.1985, з 21.11.1985 по 07.04.1988 та з 30.06.1988 по 17.07.1989.

Таким чином, усі ці періоди належить зарахувати позивачу до її страхового стажу, що в сукупності з страховим стажем, який визнається відповідачем становитиме більше 30 років.

Оскільки такого стажу достатньо для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тому належить зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області (як суб`єкта владних повноважень, який здійснював розгляд заяви позивача) призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.

Також, положеннями п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, враховуючи те, що 60-річного віку позивач досягнула 18.02.2023, а за призначенням пенсії звернулась 26.01.2023, тобто в межах тримісячного строку, а тому пенсію за віком їй належить призначити саме з 19.02.2023.

Крім того, враховуючи те, що питання щодо призначення позивачу пенсії вирішувалось саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, а тому саме цей територіальний орган Пенсійного фонду України належить зобов`язати призначити позивачу пенсію.

Також, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача виплачувати пенсію, адже відповідні питання уже стосуються порядку виконання даного судового рішення, а тому такі вимоги є передчасними.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень частини 3 статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.03.2023 № 45.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 19.02.2023, зарахувавши до її страхового стажу періоди її роботи з 29.07.1989 по 04.05.1990, з 05.05.1990 по 05.07.1993, з 02.09.1982 по 30.09.1982, з 01.10.1982 по 25.01.1985, з 21.11.1985 по 07.04.1988 та з 30.06.1988 по 17.07.1989.

В задоволенні решти вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 715,70 грн (сімсот пятнадцять грн 70 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Майдан Свободи, 5, Держпром, м. Харків, 61022, ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 07.09.2023

Суддя Томчук Андрій Валерійович