Справа № 480/302/23
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 р. Справа № 480/302/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.04.2023, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, м. Суми, повний текст складено 21.04.23 по справі № 480/302/23

за позовом ОСОБА_1

до Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ , Харківського Національного університету внутрішніх справ

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ, Харківського Національного університету внутрішніх справ, в якому, з урахуванням зміни позовних вимог, просить суд: визнати протиправними дії Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ, що полягають у не нарахуванні ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 включно; зобов`язати Сумську філію Харківського національного університету внутрішніх справ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену п.1 Постанови КМУ №168, у період з 24.02.2022 по 28.02.2022 включно, виходячи з розміру додаткової грошової винагороди 30 000 гривень на місяць; визнати протиправними дії Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ, що полягають у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди виходячи із розміру 30 000 гривень на місяць, передбачену п.1 Постанови КМУ №168, за період з 01.07.2022 по 18.07.2022 включно; зобов`язати Сумську філію Харківського національного університету внутрішніх справ, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду виходячи із розміру 30 000 гривень на місяць, передбачену п.1 Постанови КМУ №168, за період з 01.07.2022 по 18.07.2022 включно; визнати протиправними дії Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ, що полягають у не нарахуванні ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 гривень, передбаченої п.1 Постанови КМУ №168, з урахуванням змін внесених Постановою КМУ №793, за період з 19.07.2022 по 30.11.2022 включно; зобов`язати Сумську філію Харківського національного університету внутрішніх справ, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду у розмірі до 30 000 гривень, передбаченої п.1 Постанови КМУ №168, з урахуванням змін, внесених Постановою КМУ №793, за період з 19.07.2022 по 30.11.2022 включно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка проходить службу в Сумському центрі первинної професійної підготовки Академія поліції (м. Суми) Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ, на посаді інспектора та має спеціальне звання підполковник поліції. У порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168, відповідачем не виплачувалася додаткова винагорода за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 та з липня 2022 по листопад 2022.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийняття його з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що в позові як підставу заявлених позовних вимог зазначено невідповідність вимогам ст.58 Конституції України положень підпункту 9 пункту 14 Порядку, затвердженого наказом МВС №775 від 28.11.2022, в частині його застосовування з 01 липня 2022 року. Зазначає, що Постанова КМУ №168 та Постанова КМУ №793 не містили положення про зупинення нарахування і виплати додаткової грошової винагороди до моменту затвердження Порядку. Крім того, ці постанови не встановлювали додаткових вимог для отримання винагороди, окрім наявності статусу поліцейського. Вказує, що за весь спірний період на позивачку, як на поліцейського, розповсюджувалися всі соціальні гарантії, визначені законом. Стверджує, що з огляду на конституційно гарантований принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України, слід дійти висновку, що у період до 19.07.2022 редакція п.1 Постанови № 168 передбачала фіксовану суму, а тому саме такою редакцією у спірний період з 24.02.2022 по 18.07.2022 відповідач повинен був керуватися для здійснення виплати додаткової винагороди. З 19.07.2022 року по 01.12.2022 року відповідач мав застосовувати редакцію п.1 Постанови №168, з урахуванням змін, внесених наказом №793 (до 30 000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць), лише з дня набрання чинності Наказом МВС №775 - 01.12.2022 року позивачка втратила право на отримання додаткової винагороди. Зауважує, що зміни нормативного регулювання спірних правовідносин, які звузили права позивачки на отримання додаткової винагороди, набрали законної сили саме 01.12.2022 року і в силу прямої дії Конституції України не мають зворотної дії в часі. Звертає увагу, що до матеріалів справи долучений лист Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства Внутрішніх Справ України від 30.09.2022 року №Ш-11990/15, наданий на звернення представника позивачки та безпосередньо стосується спірних правовідносин. Наголошує, що поліцейським, відрядженим до закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказу ректора відповідного закладу.

Відповідачі по справі не скористались правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи і сторонами не заявлялись клопотання про розгляд справи за їх участі, колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення та довідками про доставку електронних листів.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивачка проходить службу в Сумському центрі первинної професійної підготовки Академія поліції (м. Суми) Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ, на посаді інспектора відділення навчально-методичної роботи, що підтверджується витягом з наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 29.06.2021 №256 о/с (а.с. 61).

Як зазначено в позові та підтверджується матеріалами справи, підполковнику поліції ОСОБА_1 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачено грошову додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн. з 01.03.2022 по 30.06.2022.

Натомість з 24.02.2022 по 28.02.2022 та з липня 2022 по листопад 2022 грошова додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" позивачці виплачена не була, внаслідок чого остання звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності у відповідача обов`язку нарахувати та виплатити позивачці грошову додаткову винагороду, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" з 24.02.2022 по 28.02.2022 та з липня 2022 року по листопад 2022 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, врегульовано Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі по тексту - Закон №580-VIII).

Відповідно до ст.2 Закону №580-VIII завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Статтею 8 Закону №580-VIII встановлено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України Про правовий режим воєнного стану.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Згідно зі ст.71 Закону №580-VIII поліцейські за їхньою згодою можуть бути відряджені до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в поліції, але зі звільненням із займаної посади з подальшим призначенням на посади відповідно до переліку посад, які можуть бути заміщені поліцейськими в державних органах, установах та організаціях, що затверджується Президентом України. За відрядженими до органів державної влади, установ та організацій поліцейськими та членами їхніх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, визначені законом для такої категорії осіб.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі по тексту - Порядок №260).

Згідно з п.п. 3, 13, 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5)одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення поліцейським та здобувачам ЗВО здійснюється щомісяця з 25 числа по останній день місяця за поточний місяць.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.24 Закону №580-VIII у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 01.05.2023 (затвердженим Законом № 3057-IX від 02.05.2023) продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята постанова №168, пунктом 1 якої (в первісній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування застосовується з 24.02.2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2022 року до постанови №168 були внесені зміни, згідно з якими абзац перший пункту 1 після слів та поліцейським доповнено словами, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка. Постанова набирала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022 року.

Отже, за змістом вказаних нормативно-правових актів, з 24.02.2022 року у поліцейських, які проходять службу у підрозділах, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень щомісячно. А ті поліцейські, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, мають право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Втім, постановою Кабінету Міністрів України №754 від 01.07.2022 року до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року були внесені зміни, відповідно до яких в абзаці першому пункту 1 слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)».

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №754 від 01.07.2022 року установлено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.06.2022 року.

За матеріалами справи, Сумською філією Харківського національного університету внутрішніх справ, зокрема, за березень-червень 2022 року було нараховано та виплачено позивачці додаткову винагороду в розмірі 30000 грн., за вказаний період та зазначені обставини не є спірними.

Разом із тим 07.07.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №793, якою, зокрема:

- у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 в абзаці першому слова і цифри додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно замінено словами і цифрами додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць;

- доповнено постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 пунктом 2-1 такого змісту: Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Станом на час звернення представника позивачки до Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ із відповідним адвокатським запитом (05.11.2022 року), керівником відповідного міністерства та державних органів, які б визначали Порядок та умови виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, ухвалено не було.

На час звернення позивачки до суду та розгляду даної справи, наказом Міністерства внутрішніх справ України №775 від 28.11.2022 року затверджено Порядок та умови виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 01.12.2022 за № 1514/38850 (далі по тексту Порядок №775).

Ці Порядок та умови визначають механізм і умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди поліцейським, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Пунктом 2 Порядку визначено, що на період дії воєнного стану поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим із них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії та заходи), перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, ця винагорода збільшується до 100000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.

Пунктом 3 Порядку вказано виконання яких саме завдань поліцейськими вважається безпосередньою участю в бойових діях та заходах.

Пункт 5 затвердженого Порядку містить вичерпний перелік документів, що підтверджують безпосередню участь поліцейських у бойових діях та заходах.

Відповідно до абз.2, 4 п.8 Порядку додаткова винагорода виплачується поліцейським, відрядженим до закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, до 30 червня 2022 року. Додаткова винагорода особам, зазначеним у цьому пункті, виплачується за рішенням керівника відповідного закладу або установи на підставі його наказу.

Також, п.п. 9 п.14 Порядку передбачено, що додаткова винагорода не виплачується за умов, якщо поліцейські: 9) відряджені до державних органів, установ та організацій, крім тих, які залучаються в установленому порядку до безпосереднього виконання повноважень поліції.

При цьому, наказом МВС України №775 від 28.11.2022 року зазначено, що цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування, крім пункту 8 Порядку та умов, який застосовується з 24 лютого 2022 року, підпункту 9 пункту 14 Порядку, який застосовується з 01 липня 2022 року.

Таким чином, пункт 8 Порядку застосовується з 24 лютого 2022 року, підпункт 9 пункту 14 Порядку застосовується з 01 липня 2022 року.

За цим, додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн. виплачується поліцейським, відрядженим до закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, до 30.06.2022 року, з 01.07.2022 року така допомога виплачується лише у випадку, якщо такі поліцейські залучаються в установленому порядку до безпосереднього виконання повноважень поліції та за наявності підтверджуючих документів.

Судом встановлено, що позивачка є поліцейським, що відряджена до закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських та відповідно до посадових обов`язків, затверджених наказом ХНУВС від 18.11.2019 року №782 основним завданням позивачки, яка перебуває на посаді інспектора відділення навчально-методичної роботи, є провадження методичної та освітньої діяльності (а.с. 70, 71).

В матеріалах справи відсутні докази того, що в спірні періоди позивачка за рішенням керівника поліції залучалася в установленому порядку до безпосереднього виконання повноважень поліції.

При цьому, керівник навчального закладу, до якого відряджена позивачка не наділений повноваженнями доручати позивачці виконувати функції поліцейського, оскільки відповідно вимог ч.7 ст.71 Закону України «Про Національну поліцію» такими повноваженнями наділений лише керівник поліції.

Жодних наказів чи доручень керівництва ГУ НП в Сумській області щодо залучення викладачів чи інспекторів Сумського центру первинної професійної підготовки Академії поліції до виконання обов`язків, функцій та повноважень поліції, суду не надано.

Разом з тим, суд зазначає, що виходячи із аналізу перелічених норм законодавства, право на отримання спірної додаткової грошової винагороди пов`язано не тільки із статусом поліцейського, а із безпосереднім виконання повноважень поліції.

Наявні в матеріалах справи графіки несення служби відповідальних від керівництва Сумського центру первинної професійної підготовки Академії поліції свідчать про те, що позивачка виконувала виключно обов`язки по чергуванню в Сумському центрі первинної професійної підготовки Академії поліції (м.Суми) та не підтверджують виконання позивачкою обов`язків, повноважень чи функцій поліції (а.с. 9-16).

Отже, за період з липня 2022 року в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що у позивачки є право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 30 000 гривень, тому позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача, що полягають у не нарахуванні та не виплаті позивачці додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, за період з 01.07.2022 року по 31.11.2022 року, є такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що Порядок №775 набирає чинності з дня його офіційного опублікування, тобто 01 грудня 2022 року, оскільки у п.3 даного Порядку №775 передбачено виключення, а саме щодо п.8 Порядку №775 та умов, який застосовується з 24 лютого 2022 року, пп.9 п.14 Порядку та умов, який застосовується з 01 липня 2022 року, пп.10 п.14 Порядку та умов, який застосовується з 01 травня 2022 року.

Посилання позивачки на лист Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства Внутрішніх Справ України від 30.09.2022 року №Ш-11990/15, колегія суддів приймає до уваги, оскільки лист не є нормою права та не може бути покладений в основу вирішення правовідносин між позивачем та відповідачем.

Доводи позивачки про безпідставне не нарахування та не виплату додаткової грошової винагороди, передбаченої п.1 Постанови КМУ №168, у період з 24.02.2022 по 28.02.2022 включно, виходячи з розміру додаткової грошової винагороди 30 000 гривень на місяць, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріалами справи, зокрема, розрахунком нарахованого та виплаченого грошового забезпечення позивачки, вбачається факт нарахування та виплати додаткової грошової винагороди на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за спірний період.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 по справі № 480/302/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош О.В. Присяжнюк