Справа № 340/3723/23
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/3723/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П., розглянувши у м. Кропивницький у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Кіровоградській області про утримання надміру виплачених сум пенсій в розмірі 16656,50 грн. від 10.02.2023 року №390 відносно ОСОБА_1 (о/р НОМЕР_1 ) за період з 01.03.2022 по 31.12.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повернути ОСОБА_1 суму неправомірно утриманої пенсії з 01.03.2023 року по сьогоднішній день.

Позовні вимоги обґрунтовуються протиправністю рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області про утримання надміру сплачених сум пенсій, оскільки чинним законодавством України визначено тільки дві самостійні умови за яких з пенсіонера може бути стягнута сума пенсії, сплачена надміру, а саме: внаслідок зловживань (недобросовісності) з боку пенсіонера або внаслідок рахункової помилки. Однак позивач вважає, що з його боку не допущено зловживань в розумінні закону. Зазначив, що він був призваний на військову службу під час мобілізації, що підтверджується відповідними документами. Позивач вважав відсутнім обов`язок повідомити про це відповідача оскільки він все одно мав право на розмір пенсії, що в грошовому еквіваленті відповідав отримуваному, оскільки згідно статті 54 Закону України ''Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких осіб'' виплата пенсій працюючим пенсіонерам , а саме учасникам бойових дій не припиняється.

Представник ГУ ПФУ в Кіровоградській області (далі відповідач) проти заявлених позовних вимог заперечила з мотивів, наведених у відзиві, та просила суд у задоволенні позову відмовити. Зокрема, вказала, що позивачу призначена пенсія по трудовій інвалідності ІІІ групи, як непрацюючому пенсіонеру. При цьому відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.16 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' застрахована особа зобов`язана повідомляти органи пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи протягом 10 днів з моменту їх виникнення. Зазначила, що вищевказаного обов`язку позивачем не виконано, у зв`язку з чим виникла переплата пенсії за період з 01.03.2023 по 31.12.2022 в сумі 16656,50 грн. Відтак Головним управлінням було прийнято рішення за № 390 від 10.02.2023 про утримання надміру сплачених сум пенсій.

Рух справи:

Суддя ухвалою від 08.06.2023 року залишила без руху позовну заяву ОСОБА_1 та встановила десятиденний строк для усунення її недоліків.

Ухвалою судді від 08.06.2023 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою судді від 20.06.2023 року відкрито провадження у даній спаві та вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження). Відповідачу встановлено процесуальний строк на подачу відзиву та витребувані докази.

Ухвалою суду від 20.06.2023 року задоволено клопотання про забезпечення позову. Зупинено дію оскаржуваного рішення до розгляду справи по суті.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження), дослідивши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, надані докази, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 11.11.2020 року, з урахуванням страхового стажу 40 років 7 місяців 8 днів, в тому числі робота за Списком №1 18 років 1 місяць 16 днів, отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання відпвоідно до Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування''.

Право вибору пенсії за наявності права на декілька їх видів, належить особі, яка подає ідповдіну заяву на її призначення. ОСОБА_1 виявив бажання отримувати пенсію по інвалідності, як непрацюючий пенсійонер. Водночас, у разі працевлаштування, позивач мав право самостійно перейти на інший вид пенсії персію за віком на пільгових умовах.

Після опрацювання списків працюючих пенсіонерів за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, встановлений факт працевлаштування з 01.03.2022 року, що підтверджується сплатою страхових внесків до Пенсійногоф онду Кіровоградським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки та з серпня 2022 року військовою частиною НОМЕР_2 .

За вказаним опрацюванням встановлено, що пенсійний орган здійснив переплату суму пенсії з 01.03.2022 року по 31.12.2022 року в розмірі 16656,50 грн., про щ обуло повідомлено листом від 04.01.2023 ркоу №1100-0503-8/390 та можливість її повернення.

Рішенням ГУ ПФУ у Кіровоградській області про утримання надміру виплачених сум пенсій від 10.02.2023 року №390 у зві`язку з неповідомленням про працевлаштуванням сума переплати 16656,50 грн. підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страїувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно.

У разі ненадходження від пенсіонера коштів протягом місяця з дня його повідомлення про прийняття цього рішення утримувати переплату в розмірі 20% пенсії щомісячно, почилаючи з 01.03.2023 року до повного погашення (далі спірне рішення, а.с.57).

Отже правомірність та законність рішення про утримання надміру виплачених коштів та зобов`язання повернення вже стягнутих коштів є предметом даного спору, який передано на вирішення адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел є Закон України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' (далі - Закон №1058-IV).

Згідно статті 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

У відповідності до частини 1 та абзацу восьмого частини 2 статті 33 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.

11.11.2020 року позивачу призначено пенсію по інвалідності, як інваліду ІІІ групи, за вибором ОСОБА_1 враховуючи наявність страхового стажу, на підставі статті 30 Закону №1058-IV йому призначена пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Відповідно до статті 1 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Положеннями пункту 3 частини 2 статті 16 вказаного Закону передбачено, що застрахована особа зобов`язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

У відповідності до пункту 2.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'', затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок), в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримуючи призначену йому пенсію як непрацюючий пенсіонер, 01.03.2022 року позивач розпочав військову службу.

Згідно пункту 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Позивач отримував дохід та Кіровоградський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, а в подальшому - військова частина НОМЕР_2 , сплачували у зв`язку з цими обставинами за позивача страхові внески до органів Пенсійного фонду, що підтверджується даними із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ''Індивідуальні відомості про застраховану особу'' (а.с.59-61).

Однак, про дані обставини у визначений термін ОСОБА_1 не повідомив орган Пенсійного фонду.

Згідно частини 4 статті 47 Закону №1058-IV у разі працевлаштування особи, якій призначено пенсію відповідно до частини другої статті 33 цього Закону (крім випадків, коли особа досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону), у період роботи пенсія по інвалідності виплачується у розмірі, передбаченому частиною першою статті 33 цього Закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 після його працевлаштування у період роботи пенсія по інвалідності повинна була йому виплачуватись у розмірі, передбаченому частиною першою статті 33 цього Закону №1058-IV, тобто у розмірі 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону (як особі з інвалідністю ІІІ групи).

Позивач посилався на те, що згідно статті 54 Закону України ''Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб'' виплата пенсії працюючим пенсіонерам, а саме учасникам бойових дій не припиняється є безпідставним. Оскільки він є військовозобов`язаним, тому вважає, що вказана соціальна гарантія розрахована і на нього.

Такі доводи суд відхиляє, з огляду на таке.

Закон України ''Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з війсткової служби, та деяких інших осіб'' від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон №2292-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно частини 1 статті 1 Закону №2292-ХІІ до особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з частино 1 статті 2 Закону № 262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Натомість, як свідчать матеріали справи, позивачу призначена пенсія за трудовим каліцтвом як інваліду ІІІ групи Закону №1058-IV, а не пенсія військовослужбовцю за Законом №2262-ХІІ. Відтак, норми статті 54 Закону №2262-ХІІ не підлягають застосування до позивача, з огляду на те, що він не є пенсіонером за цим Законом.

При цьому, позивач не був позбавлений права перейти на інший вид пенсії, як то, на пенсію за віком на пільгових умовах, з моменту свого працевлаштування, однак такого волевиявлення позивач не здійснив.

Відповідну заяву про перехід на інший вид пенсії позивач не подавав.

Позивачу була призначена пенсія як непрацюючому інваліду ІІІ групи в розмірі 8226,41 грн. в подальшому з 01.03.2022 року розмір пенсії позивача становив 8854,11 грн. (а.с.58, 64).

Рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області №75 від 09.12.2022 року, як працюючому пенсіонеру, визначена сума пенсії з 01.03.2022 року (з працевлаштування позивача) врозмірі 7191,59 грн. (а.с.68-69).

Вказане рішення відповідача оскаржене не було, тобто з визначеним розміром пенсії позивач погодився, як працюючий пенсіонер.

За таких обставин, з огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що невиконання позивачем свого обов`язку з повідомлення про своє працевлаштування є зловживанням з його боку, яке призвело до нарахування й виплати йому пенсії у більшому, ніж передбачений законом, розмірі, а відтак, оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень про утримання надміру виплачених сум пенсії є законним та обґрунтованим.

При цьому статтею 16 Закону № 1058-IV передбачено обов`язок застрахованих осіб повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Згідно з частиною 1 статті 50 Закону № 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до статті 102 Закону України від 05.11.91 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-XII) пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Статтею 103 Закону № 1788-XII визначено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав. В усіх випадках звернення стягнень на пенсію за пенсіонером зберігається не менш як 50 процентів належної пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Із системного аналізу наведеної норми вбачається, що сума надміру виплаченої пенсії повертається у двох випадках: виплата пенсії внаслідок зловживань з боку пенсіонера та/або подання страхувальником недостовірних відомостей. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Водночас обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та за жодних обставин вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. У цьому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Згідно з абзацом 2 пункту 2.21 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846), (далі Порядок № 22-1), у випадку працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи-підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням.

Відповідно до пункту 2.5 Порядку № 22-1 у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).

Отже, на пенсіонера покладається обов`язок подання відповідної заяви про дату працевлаштування до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі № 161/3927/17 та від 07.10.2019 у справі № 555/536/17, від 27.03.2020 у справі № 757/38162/14-а, від 31.03.2020 у справі № 569/14896/16-а та від 30.04.2020 у справі № 676/1176/17.

Позивач не заперечує факту його працевлаштування у 2022 році. Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено, що позивач не виконав законодавчо визначено обов`язку із своєчасного повідомлення відповідача про прийняття позивача на військову службу, як про обставину, що безпосередньо впливала на розмір призначеної пенсії.

Спірне рішення порушує прав позивача, оскільки воно є наслідком від переплаченої відповідачем суми пенсії, що сталось саме через неповідомлення ним факту працевлаштування. Тобто, за спірним рішення відповідач повертає грошові кошти, які були отримані позивачем поза межами правового поля.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Частиною 1 статтею 157 КАС України визначено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвалою суду від 20.06.2021 року вжиті заходи забезпечення позову.

Враховуючи викладене та у зв`язку з прийняттям рішення по вказаній справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову застосованих ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 року у даній справі.

Керуючись ст.ст. 2-9, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградської області (вул. Соборна,7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009; ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Скасувати заходів забезпечення позову застосованих ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 року у справі 340/3723/23.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК