Справа № 340/5563/23
Суддя: Т.М. КАРМАЗИНА
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/5563/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить, з урахуванням уточненої позовної заяви:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14.12.2022 року № 39 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 24.01.2023 року № 39 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 06.08.1982 по 14.08.1987 в Сахалінському морському пароплавстві, що розміщене в місті Холмськ, Сахалінської області, як роботу в районі Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі на пільгових умовах, а саме зарахувати один рік роботи у вказаний період часу за один рік та шість місяців;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , щодо призначення пенсії за віком від 09.12.2022 року за № 2425 та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він 09.12.2022 року звернувся до Новоукраїнського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Кіровоградській області з заявою щодо призначення пенсії. Заява була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за результатом якої прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 14.12.2022 року за № 39, а також додано розрахунок страхового стажу. У вказаному рішенні зазначено, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж на дату звернення становить 13 років 07 місяців 02 дні, що є недостатнім для призначення пенсії. До страхового стажу не зараховано згідно записів трудової книжки від 12.12.1982 серія НОМЕР_1 період роботи з 06.08.1982 по 14.08.1987, оскільки дата звільнення з роботи значно перевищує дату підстави звільнення з роботи. Для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 06.08.1982 по 14.08.1987 необхідно надати уточнюючу довідку відповідно до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Вказує, що 17.01.2023 року повторно звернувся до Новоукраїнського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Кіровоградській області з заявою щодо призначення пенсії. Заява була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, за результатом якої прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 24.01.2023 року за № 39, в якому вказано, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 06.08.1982 по 14.08.1987 згідно записів трудової книжки від 12.12.1982 НОМЕР_1 , оскільки дата звільнення з роботи значно перевищує дату підстави звільнення з роботи; період роботи з 12.08.1982 по 12.08.1985 згідно трудового договору від 12.08.1982, оскільки відсутня печатка. 09.05.2023 року звернувся з заявою до Пенсійного фонду України в якій просив переглянути рішення, яким йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком та зарахувати до страхового стажу період роботи з 06.08.1982 по 14.08.1987 року в районах Крайньої Півночі, у пільговому обчисленні з розрахунку один рік за один рік і шість місяців. 20.06.2023 року позивач отримав відповідь від Пенсійного фонду України від 13.06.2023 року відповідно до якої при визначенні права на призначення пенсії період роботи з 06.08.1982 по 14.08.1987 в Сахалінському морському пароплавстві враховано до страхового стажу позивача згідно записів трудової книжки. Зарахувати період роботи з 06.08.1982 по 14.08.1987 в пільговому обчисленні можливо буде за умови підтвердження факту укладання з позивачем строкових трудових договорів про роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі на термін не менше 3 років (із зазначенням терміну дії строкових договорів). Отже незарахування вищевказаних періодів роботи до страхового стажу, не призначення пенсії, вважає такі дії відповідачів протиправними, такими, що порушують його право на соціальний захист.

Ухвалою судді від 01.08.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. (а.с.43)

Відповідачем-1 надано до суду відзив на позовну заяву (а.с.52-55), в якому останній просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Вказував, що заява позивача від 17.01.2023 була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ У Рівненській області. За результатами поданих позивачем документів відповідачем-3 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. Зазначав, що страховий стаж позивача становить 18 років 7 місяців 11 днів. До страхового стажу позивача не зараховано: період роботи в районах Крайньої Півночі з 12.08.1982 по 12.08.1985 згідно трудового договору від 12.08.1982, оскільки відсутня печатка. Стверджував, що для отримання права на пільги, особа повинна була укласти строковий трудовий договір, а позивачем не надано такого договору, тому вважає, що підстави для зарахування такого стажу відсутні. Отже, вважає, що відповідачем-3 прийнято правомірне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи.

Відповідачем-2 надано до суду відзив на позовну заяву (а.с.96-99), в якому останній просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначив, що за результатами документів, поданих позивачем до заяви від 09.12.2023, у призначенні пенсії було відмовлено у зв`язку з недостатністю страхового стажу. Вказував, що період роботи позивача в районах Крайньої Півночі з 06.08.1982 по 14.08.1987 не зараховано до стажу, оскільки дата звільнення з роботи значно перевищує дату підстави звільнення з роботи. Отже, на думку відповідача-2, відмовляючи у призначенні пенсії, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем-3 надано до суду відзив на позовну заяву (а.с.106-110), в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Заява позивача від 17.01.2023 була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ У Рівненській області. За результатами поданих позивачем документів прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, страховий стаж позивача становить 18 років 7 місяців 11 днів. Зазначав, що на момент подання заяви про призначення пенсії позивач досягнув 63 роки. Крім того, звертав увагу, що у наданому позивачем трудовому договорі відсутня печатка установи, немає посилання на дату видачі трудового договору та його номер, відсутнє прізвище ім`я по батькові керівника підприємства лише підпис невідомої особи. Отже, вважає, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні періоду роботи позивача з 12.08.1982 по 12.08.1985 в районах Крайньої Півночі відсутні та такий період зараховано до страхового стажу для обчислення розміру пенсії в одинарному розмірі (тобто календарно).

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 09.12.2022 звернувся до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії за віком. (а.с.80)

Заява позивача про призначення пенсії була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та прийнято рішення №39 від 14.12.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. (а.с.89)

Вказане рішення мотивовано тим, що відповідно до ч.2 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу, з 01 січня 2022 по 31 грудня 2022 не менше 19 років. Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж на дату звернення становить 13 років 07 місяців 02 дні, що є недостатнім для призначення пенсії. До страхового стажу не зараховано згідно записів трудової книжки від 12.12.1982 серія НОМЕР_1 період роботи з 06.08.1982 по 14.08.1987, оскільки дата звільнення з роботи значно перевищує дату підстави звільнення з роботи. Для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 06.08.1982 по 14.08.1987 необхідно надати уточнюючу довідку відповідно до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Позивач, повторно 17.01.2023 звернувся до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії за віком. (а.с.90)

Заява позивача про призначення пенсії була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області та прийнято рішення №39 від 24.01.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. (а.с.94)

Це рішення мотивовано тим, що страховий стаж особи становить 13 років 7 місяців 2 дні. За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано: період роботи з 06.08.1982 по 14.08.1987 згідно записів трудової книжки від 12.12.1982 НОМЕР_1 , оскільки дата звільнення з роботи значно перевищує дату підстави звільнення з роботи; період роботи з 12.08.1982 по 12.08.1985 згідно трудового договору від 12.08.1982, оскільки відсутня печатка.

Крім того, судом встановлено, що згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.02.2023 щодо перегляду рішення про відмову в призначенні пенсії, повідомили, що погоджуються з позицією щодо зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 06.08.1982 по 14.08.1987 на Сахалінському морському пароплавстві (район Крайньої Півночі) відповідно до записів трудової книжки від 12.12.1982 НОМЕР_1 (а.с.93).

У зв`язку з чим, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення №39 від 07.03.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У цьому рішення страховий стаж позивача визначено 18 років 7 місяців 11 днів. За доданими документами не зараховано період роботи з 12.08.1982 по 12.08.1985 (район Крайньої Півночі) згідно трудового договору від 12.08.1982, оскільки відсутня печатка. (а.с.95)

09.05.2023 позивач звертався до Пенсійного фонду України із зверненням щодо пенсійного забезпечення та просив переглянути рішення, яким йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком та зарахувати до страхового стажу період роботи з 06.08.1982 по 14.08.1987 року в районах Крайньої Півночі, у пільговому обчисленні з розрахунку один рік за один рік і шість місяців.

Листом від 13.06.2023 Пенсійний фонд України повідомив позивача, що період роботи з 06.08.1982 по 14.08.1987 в Сахалінському морському пароплавстві враховано до його страхового стажу згідно записів трудової книжки. До того ж, зазначено, що зарахувати період роботи з 06.08.1982 по 14.08.1987 в пільговому обчисленні можливо буде за умови підтвердження факту укладання строкових трудових договорів про роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі на термін не менше 3 років (із зазначенням терміну дії строкових договорів). (а.с.20-21)

Не погоджуючись з рішеннями відповідачів щодо не зарахування певних періодів до страхового стажу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Умови призначення пенсії за віком наведені у статті 26 розділу ІІІ ("Пенсії за віком у солідарній системі") Закону №1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років.

Частиною 1 статті 27 Закону №1058-IV передбачено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно з частиною 2 статті 27 Закону №1058-IV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом. Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії передбачений статтею 40 Закону 1058-IV.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч.4 ст.24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 25 Закону №1058-IV коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: КС= СмхВс/100%х12, де: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1 %.

Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим частини третьої статті 24 цього Закону, - 0,85.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV встановлено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Згідно з частиною 5 статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Порядок прийняття та оформлення документів для призначення пенсії за віком врегульовано "Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року N 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за N 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року N 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

За період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Пунктом 4.2 Порядку №22-1 передбачено перелік дій, які здійснює працівник структурного підрозділу при прийманні документів та обслуговуванні осіб

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно п.4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати. (п.4.7 Порядку №22-1).

Пунктом 2.9 Порядку №22-1 передбачено, що документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. (ст.62 Закону №1788-ХІІ).

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що трудовий стаж підтверджується записами у трудовій книжці і лише у випадку відсутності трудової книжки, записів у ній або ж, якщо наявні записи неправильні чи неточні щодо періодів роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п.5 Розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" працівникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладання ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додатково такі пільги: д) зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік та шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за старістю та інвалідністю. Пільги, передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, за власною ініціативою та уклали терміновий трудовий договір про роботу в цих районах. У цих випадках вартість проїзду, одноразова допомога та добові, передбачені пунктом "а" цієї статті, працівнику не виплачуються, а у разі приїзду до місця роботи членів сім`ї працівника виплата вартості проїзду, провезення багажу та одноразової допомоги на членів сім`ї провадиться за нормами, передбаченими пунктом "а" цієї статті.

В пункті 7 Інструкції про порядок надання пільг особам, що працюють в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої Постановою Державного Комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28, зазначено, що трудові договори на визначений термін, тобто письмові договори, укладаються тільки тими підприємствами і організаціями, які розміщені в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до таких районів.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Згідно з пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Спору, що місцевість, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

Отже, з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі №302/662/17-а, від 18 грудня 2018 року у справі №263/13671/16-а, від 10 січня 2019 у справі №352/1612/15а (2а/352/70/15), від 10 вересня 2019 року у справі №348/2208/16-а, від 18 червня 2020 року у справі №537/1415/17.

Так, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 12.08.1982, ОСОБА_1 працював в Сахалінському морському пароплавстві з 06.08.1982 - 14.08.1987, що знаходиться в районі Крайньої Півночі. При цьому, запис №5 свідчить, що 14.08.1987 позивача звільнено з пароплавства у зв`язку із закінченням строку трудового договору. (а.с.86-87)

Як свідчать матеріали справи та не заперечується відповідачами, період роботи ОСОБА_1 з 06.08.1982 - 14.08.1987 зараховано до його страхового стажу (а.с.22, 76), проте не враховано у пільговому обчисленні, оскільки відсутній строковий трудовий договір.

Так, відповідно до трудового договору, укладеного 12.08.1982 між позивачем та заступником начальника Сахалінського морського пароплавства по кадрам ОСОБА_2 , термін його дії три роки (12.08.1982 по 12.08.1985). При закінченні терміну договору, він може бути продовжений на строк не менше одного року. (а.с.91-92)

Стаж роботи позивача на вказаному підприємстві підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці з посиланням на дату та номер наказів про прийняття, переведення, звільнення.

Враховуючи наведені вище норми, суд дійшов висновку, що відповідачами-2, 3 протиправно взагалі не зараховано до страхового стажу позивача періоди його роботи з 12.08.1982 по 12.08.1985, як свідчать рішення відповідачів-2, 3, та увесь період з 06.08.1982 - 14.08.1987 повинен обраховуватися в пільговому розрахунку як один рік шість місяців за один повний рік роботи.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

Засіб правового захисту, що передбачений зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Суд зауважує, що ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З`ясувавши характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, суд дійшов висновку, що право позивача порушено рішеннями відповідача-2 №29 від 14.12.2022, відповідача-3 №29 від 24.01.2023 про відмову в призначенні пенсії.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №29 від 14.12.2022 та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №29 від 24.01.2023 винесено протиправно, необґрунтовано та не пропорційно, а тому підлягають скасуванню.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що відповідачем-3, після перегляду рішення від 24.01.2023, прийнято рішення №29 від 07.03.2023, яке суд вважає, що винесено протиправно, необґрунтовано та не пропорційно, а тому з метою захисту прав позивача, теж підлягає скасуванню.

Належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про призначення пенсії від 17.01.2023, зарахувавши до страхового стажу позивача періоди роботи з 06.08.1982 року по 14.08.1987 в пільговому обчисленні, як один рік шість місяців за один повний рік роботи, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень статті 139 КАС України здійснені позивачем судові витрати на сплату судового збору у сумі 1073,60 грн. (а.с.47) слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів-2, 3 солідарно.

Керуючись ст.ст.132, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, будинок 7, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14.12.2022 №39 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 24.01.2023 №39 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.03.2023 №39 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 17.01.2023, зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи з 06.08.1982 по 14.08.1987 в пільговому обчисленні, як один рік шість місяців за один повний рік роботи, та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 ) здійснені ним судові витрати на оплату судового збору: в сумі 536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (); в сумі 536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА