Справа № 420/19078/23
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Державної казначейської служби України (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати дії Державної казначейської служби України і наданий лист суб`єктом владних повноважень за № 5-11-11/11256 від 23.06.2023 р., яким порушено право розгляду і вирішення заяви від 13.06.2023 р. у спосіб, визначений чинним законодавством України, незаконними;

- зобов`язати Державну казначейську службу України вчинити дії щодо нарахування компенсації за порушення строку перерахування коштів за постановою Одеського апеляційного суду від 14.04.2021 р. і виданим 29.06.2021 р. виконавчим листом по справі № 523/9773/19 відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" з наданням розрахунку нарахування цієї компенсації.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.04.2021 р. постановою Одеського апеляційного суду стягнуто користь позивача з Державної казначейської служби України 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заданої другим Суворовським відділом ДВС у м.Одесі. На примусове виконання рішення суду Суворовським районним судом м.Одеси 29.06.2021 р. видано виконавчий лист по справі № 523/9273/19. 29.06.2021 р. позивач звернувся із заявою до Головного управління ДКС України в Одеській області про списання коштів з державного бюджету та перерахування банківський рахунок, долучивши вказаний виконавчий лист. За повідомленням ГУ ДКС України в Одеській області від 30.07.2021 р., виконавчий документ надіслано 27.07.2021 р. Державній казначейській службі України на безспірне списання коштів з державного бюджету. Позивач вважає, що з моменту одержання відповідачем виконавчого документа у виконанні рішення суду впродовж одного року восьми місяців чинилися зволікання на шкоду його законним інтересам. Призначені до стягнення кошти за виконавчим документом перераховані відповідачем на банківський рахунок позивача 21.04.2023 р. 13.06.2023 р. позивачем надіслано заяву керівнику Державної казначейської служби України про нарахування та виплату компенсації, в якій просив нарахувати компенсацію за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду від 14.04.2021 р. з наданням розрахунку та перерахування компенсації на вказаний рахунок. Однак, відповідач надав лист за № 5-11-11/11256 від 23.06.2023 р., яким, на думку позивача, заява не була вирішена у спосіб і порядок, визначений Конституцією та законами України. Позивач вважає свої права порушеними, а дії відповідача протиправними, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 31.07.2023 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

18.08.2023 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що Казначейством надано відповідь по суті порушених питань у заяві ОСОБА_1 в межах компетенції та повноважень, своєчасно та без порушень прав позивача, а незгода позивача із певним викладом обставин або невідповідність змісту відповіді уявленням позивача про належність такої відповіді не свідчить про неправомірність дій відповідача та не обґрунтовано жодними положеннями чинного законодавства. Посилання позивача на те, що відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" він має право на нарахування та виплату йому компенсації у розмірі 3 % річних є хибними та не заслуговують на увагу з огляду на те, що положення вищевказаного Закону підлягають застосуванню у випадку стягнення коштів за рахунок боржників державного органу, державного підприємства, установи чи організації та юридичної особи, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, а не у разі стягнення за рахунок коштів Державного бюджету України шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Казначейство під час виконання виконавчого листа Суворовського суду м.Одеси від 29.06.2021 р., який видано на виконання постанови Одеського апеляційного суду від 14.04.2021 р. по справі № 523/9273/19, діяло у межах наданих повноважень та вживало абсолютно всіх, наданих чинним законодавством заходів щодо виконання відповідного рішення.

Ухвалою від 22.08.2023 р. відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

23.08.2023 р. позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому заперечив проти доводів та аргументів, викладених у відзиві.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, 15.07.2020 р. Суворовським районним судом м.Одеси розглянуто справу № 523/9273/19 за позовом ОСОБА_1 до другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м.Одеси Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса), Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та стягнено з Державної казначейської служби України на користь позивача 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. 14.04.2021 р.

Вказане рішення частково змінено постановою Одеського апеляційного суду та стягнено з Державної казначейської служби України на користь позивача 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

29.06.2021 р. Суворовський районний суд м.Одеси видав виконавчий лист по справі № 523/9273/19.

29.06.2021 р. позивач подав до відповідача заяву про безспірне списання коштів на відшкодування моральної шкоди, в якій просив списати коштів з державного бюджету та перерахування на банківський рахунок.

Листом Головного управління ДКС України в Одеській області від 30.07.2021 р. № 16-13-06/6184 позивача повідомлено, що відповідачем листом від 27.07.2021 р. № 16-10-08/6031 направлено оригінал виконавчого документу разом з іншими документами до Державної казначейської служби України, якою, в свою чергу, буде здійснюватися безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504030 "Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових осіб".

Призначені до стягнення кошти за виконавчим документом перераховано відповідачем у повному розмірі на банківський рахунок позивача 21.04.2023 р.

13.06.2023 р. позивач подав до відповідача заяву про нарахування та виплату компенсації, в якій просив здійснити нарахування компенсації за порушення строку перерахування за рішенням суду від 14.04.2021 р. з наданням розрахунку нарахування цієї компенсації, а також перерахувати відповідну компенсацію на банківський рахунок позивача.

Листом Державної казначейської служби України від 23.06.2023 р. № 5-11-11/11256, позивача повідомлено, що відповідач у справі № 523/9273/19 є виконавцем судового рішення, а не боржником. Тому відповідачем 21.04.2023 р. здійснено безспірне списання коштів на рахунок позивача для виконання судового рішення по вказаній справі. Компенсація за порушення строку перерахування коштів, передбачена Законом, не поширюється на судові рішення, виконання яких здійснено за рахунок бюджетної програми. Крім того, компенсацію за порушення строку перерахування коштів за бюджетною програмою законодавством не передбачено.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України визначено, що держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відносини, що виникають між громадянами та органами місцевого самоврядування та/або органами державної влади щодо розгляду звернень, скарг, заяв та клопотань, регулюються нормами Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 р. № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР).

Відповідно до ст.1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону № 393/96-ВР встановлено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. При цьому, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Відповідно до ст.20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Згідно п.п.1, 12, 13 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 р. № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Казначейство очолює Голова, який призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства про державну службу.

Голова Казначейства: 1) очолює Казначейство, здійснює керівництво його діяльністю, представляє Казначейство у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами, організаціями в Україні та за її межами; 2) вносить на розгляд Міністра фінансів пропозиції щодо забезпечення формування державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів та розроблені Казначейством проекти законів, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, а також визначає позицію щодо проектів, розробниками яких є інші міністерства; 3) вносить на розгляд Міністра фінансів проекти нормативно-правових актів Мінфіну з питань, що належать до компетенції Казначейства; 4) в межах повноважень, передбачених законом, організовує та контролює виконання в апараті Казначейства Конституції та законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, наказів Мінфіну; 5) подає Міністрові фінансів для затвердження плани роботи Казначейства; 6) звітує перед Міністром фінансів про виконання планів роботи Казначейства та покладених на нього завдань, про усунення порушень і недоліків, виявлених під час проведення перевірок діяльності Казначейства, його територіальних органів, а також про притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у допущених порушеннях; 8) затверджує за погодженням з Міністром фінансів структуру апарату Казначейства; 9) вносить на розгляд Міністра фінансів пропозиції щодо утворення в межах граничної чисельності державних службовців та працівників Казначейства і коштів, передбачених на його утримання, територіальних органів Казначейства, які є юридичними особами публічного права, а також щодо ліквідації, реорганізації Кабінетом Міністрів України таких органів; 10) утворює в межах граничної чисельності державних службовців та працівників Казначейства і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовує, реорганізовує за погодженням з Кабінетом Міністрів України та Міністром фінансів територіальні органи Казначейства як структурні підрозділи апарату Казначейства; 11) призначає на посади та звільняє з посад керівників та заступників керівників територіальних органів Казначейства відповідно до законодавства про державну службу; 12) забезпечує взаємодію Казначейства із структурним підрозділом Мінфіну, визначеним Міністром фінансів, відповідальним за взаємодію з Казначейством; 13) забезпечує дотримання встановленого Міністром фінансів порядку обміну інформацією між Мінфіном і Казначейством та вчасність її подання; 14) призначає на посаду та звільняє з посади за погодженням з Міністром фінансів керівників і заступників керівників самостійних структурних підрозділів апарату Казначейства; 15) призначає на посаду та звільняє з посади у порядку, передбаченому законодавством про державну службу, державних службовців апарату Казначейства (якщо інше не передбачено законом), укладає та розриває з ними контракти про проходження державної служби у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України; 15-1) приймає на роботу та звільняє з роботи в порядку, передбаченому законодавством про працю, працівників Казначейства; 16) затверджує положення про самостійні структурні підрозділи апарату Казначейства; 17) вносить в установленому порядку подання щодо представлення державних службовців та працівників апарату Казначейства, його територіальних органів до відзначення державними нагородами; 18) вирішує в установленому порядку питання щодо заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців і працівників апарату Казначейства, керівників та заступників керівників його територіальних органів, присвоює їм ранги державних службовців (якщо інше не передбачено законом); 19) розподіляє обов`язки між своїми заступниками; 20) підписує накази Казначейства; 21) забезпечує реалізацію державної політики щодо державної таємниці, контроль за її збереженням в апараті Казначейства; 22) скликає та проводить наради з питань, що належать до його компетенції; 23) дає в межах повноважень, передбачених законом, обов`язкові для виконання державними службовцями та працівниками апарату Казначейства, його територіальними органами доручення; 24) приймає в установленому порядку рішення про розподіл бюджетних коштів, розпорядником яких є Казначейство; 25) здійснює інші повноваження, визначені законом.

Відповідно до Положення про Юридичний департамент Державної казначейської служби України та його структурні підрозділи, затвердженого наказом Казначейства від 01.07.2021 р. № 176 (далі - Положення № 176), Юридичний департамент є самостійним структурним підрозділом Казначейства до складу якого входять: відділ договірної та аналітичної роботи; відділ виконання судових рішень; відділ розгляду звернень юридичних та фізичних осіб та відділ претензійно-позовної роботи.

Згідно підпункту 3.13.6 пункту 3.13 розділу 3 Положення № 176 до повноважень Юридичного департаменту Казначейства належить, зокрема, розгляд та надання відповіді на заяви, звернення, запити та листи юридичних, фізичних осіб з питань, що відносяться до компетенції Юридичного департаменту.

Відповідно пункту 5.1 розділу 5 Положення № 176 Юридичний департамент очолює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади Головою Казначейства в установленому законодавством України порядку.

Підпунктом 5.3.3 пункту 5.3. Положення № 176 передбачено, що директор Юридичного департаменту підписує листи інформаційного характеру, що стосуються повноважень Департаменту Казначейства в межах наданих повноважень та надсилаються на бланках Казначейства в межах наданих повноважень.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позивачем подано заяву до керівника Державної казначейської служби України про нарахування та виплату компенсації. Остання розглянута в.о. директора Юридичного департаменту Державної казначейської служби України, як особою, уповноваженою на розгляд та надання відповіді на заяви, протягом десяти днів. За результатами розгляду підготовлено та направлено позивачу обґрунтовану відповідь щодо поставлених ним питань.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку про відсутність у діях відповідача, а також у листі за результатами розгляду заяви ознак протиправності, оскільки звернення позивача своєчасно опрацьоване по суті поставлених питань в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством. Казначейство не порушувало прав та законних інтересів позивача, діяло в межах чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо нарахування компенсації за порушення строку перерахування коштів суд зазначає наступне.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання регламентуються Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 р. № 4901-VI (далі - Закон № 4901-VI).

Згідно ст.2 Закону № 4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Виконання рішення суду про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для виконання рішень суду, що гарантовані державою, відповідальним виконавцем якої він є.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

За положеннями ст.25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.43 Бюджетного кодексу України Державна казначейська служба України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Згідно пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що постановою Одеського апеляційного суду від 14.04.2021 р. по справі № 523/9273/19 зобов`язано Державну казначейську службу України як центральний орган виконавчої влади, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, списати 5000,00 грн на відшкодування моральної шкоди позивача з відповідного казначейського рахунку, що відповідає визначеній законодавством процедурі. Тобто, судом визначено державу боржником, а відповідача - виконавцем за виконавчим листом Суворовського районного суду м. Одеси від 29.06.2021 р. по справі №523/9273/19.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено у Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845 (далі - Порядок № 845).

Приписами пунктів 35-40 Порядку № 845 регламентовано безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам.

Зокрема, згідно пунктів 35, 36, 38 Порядку № 845 Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації), зокрема, шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

У разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду. Орган Казначейства повідомляє зазначеному органу протягом п`яти робочих днів після надходження документів про їх надходження.

Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

На виконання наведених положень, Головним управлінням ДКС України в Одеській області листом від 27.07.2021 р. № 16-10-08/6031 направлено оригінал виконавчого документу № 523/9273/19 від 29.06.2021 р. разом з іншими документами до Державної казначейської служби України, а 21.04.2023 р. відповідачем здійснено безспірне списання коштів на рахунок позивача для виконання судового рішення по вказаній справі.

Суд зазначає, що як у випадку виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, так і у випадку відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові, джерелом виплати є кошти державного бюджету, а безспірне списання коштів державного бюджету в обох випадках здійснює Державна казначейська служба України, що не достатньо для того, щоб вважати ці правовідносини однорідними.

Обов`язок держави відшкодувати шкоду виникає з правовідносин, суть яких можна охарактеризувати як деліктні, а вид юридичної відповідальності - цивільно-правовий. У цих правовідносинах боржником є держава, яка реалізує свій обов`язок щодо відшкодування шкоди (на підставі судового рішення) через Державну казначейську службу України, тоді як гарантії держави щодо виконання судових рішень і виконавчих документів, боржником за якими є, зокрема, державний орган, а також участь Державної казначейської служби України у цьому процесі мають інше призначення та завдання. В останньому випадку виконання судових рішень щодо стягнення коштів покладено на органи казначейства як на органи, які здійснюють казначейське обслуговування рахунків відповідного державного органу. Боржником в такому випадку є державний орган, який несе зобов`язання перш за все своїм коштом в межах асигнувань з державного бюджету, що і зумовлює участь Державної казначейської служби України у виконанні таких судових рішень.

У випадку з позивачем теж йдеться про стягнення коштів, однак не з державного органу, а з державного бюджету і кошти, які стягнув суд - матеріальна шкода, право на відшкодування якої передбачає Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду". Зобов`язання держави щодо відшкодування шкоди у випадках, визначених законом, не слід ототожнювати із зобов`язаннями державних органів за судовим рішенням (про стягнення коштів), а відтак не можна уподібнювати механізм виконання судових рішень в обох цих випадках. Крім того, виконання судових рішень в обох описаних ситуаціях відбувається за різними бюджетними програмами, що поряд з наведеним вище також підтверджує доводи відповідача про те, що правова регламентація правовідносин щодо виконання судових рішень, боржниками за якими є в одному випадку державний орган, в іншому - держава, відрізняється, і застосування окремих нормативних положень з однієї сфери правовідносин до іншої є помилковим.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена у постановах від 12.02.2020 р. по справі № 826/17656/16 та від 30.04.2020 р. по справі № 804/2076/21.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позивач не має права на нарахування компенсації за порушення строку перерахування коштів за постановою Одеського апеляційного суду від 14.04.2021 р. і виданим 29.06.2021 р. виконавчим листом по справі № 523/9773/19 відповідно до Закону № 4901-VI, оскільки положення цього нормативно-правового акту застосовуються у разі стягнення коштів за рахунок боржників державного органу, державного підприємства, установи чи організації та юридичної особи, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, а не у разі стягнення за рахунок коштів Державного бюджету України шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Положеннями ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Державної казначейської служби України (01601, м.Київ, вул.Бастіонна, буд.6, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко