Справа № 440/9771/22
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 р. Справа № 440/9771/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, м. Полтава, повний текст складено 09.01.23 по справі № 440/9771/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення № 42 від 04 січня 2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , в частині відмови у зарахуванні до страхового стражу ОСОБА_1 періодів роботи на меблевій фабриці "Дана" РФ з 30 серпня 2007 року по 23 вересня 2021 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком починаючи з 31 грудня 2021 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 30 серпня 2007 року по 23 вересня 2021 року на меблевій фабриці "Дана" РФ, а саме із 26 серпня 2008 року по 19 серпня 2009 року, з 10 грудня 2009 року по 16 березня 2010 року, з 11 травня 2010 року по 12 жовтня 2010 року, з 03 грудня 2010 року по 24 жовтня 2011 року, з 23 грудня 2011 року по 06 листопада 2012 року, з 31 січня 2013 року по 27 грудня 2013 року, з 26 лютого 2014 року по 30 грудня 2014 року, з 10 квітня 2015 року по 03 квітня 2017 року, з 20 квітня 2017 року по 11 квітня 2019 року, з 27 червня 2019 року по 18 червня 2020 року, з 22 червня 2020 року по 23 вересня 2021 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у м.Києві.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві № 42 від 04 січня 2022 року, в частині відмови в зарахуванні страхового стажу та призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м.Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 30 серпня 2007 року по 23 вересня 2021 року на меблевій фабриці "Дана", а саме із 26 серпня 2008 року по 19 серпня 2009 року, з 10 грудня 2009 року по 16 березня 2010 року, з 11 травня 2010 року по 12 жовтня 2010 року, з 03 грудня 2010 року по 24 жовтня 2011 року, з 23 грудня 2011 року по 06 листопада 2012 року, з 31 січня 2013 року по 27 грудня 2013 року, з 26 лютого 2014 року по 30 грудня 2014 року, з 10 квітня 2015 року по 03 квітня 2017 року, з 20 квітня 2017 року по 11 квітня 2019 року, з 27 червня 2019 року по 18 червня 2020 року, з 22 червня 2020 року по 23 вересня 2021 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м.Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 грудня 2021 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у м.Києві, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що не зарахування до загального страхового стажу періоди роботи в російській федерації з 30 серпня 2007 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 є правомірним, оскільки згідно пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 22-1 від 25 листопада 2005 року, особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію від відповідних фондів держав - учасниць міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення про сплату страхових внесків, довідки про заробітну плату та сплату страхових внесків відсутні.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 31 грудня 2021 року ОСОБА_1 , звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 172-174).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві від 04 січня 2022 року №42 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком (а.с. 175-176).

Відмовляючи у призначенні пенсії, пенсійний орган виходив з того, що відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років. Відповідно до наданих документів про страж (трудова книжка, довідки про підтвердження стажу, рішення Диканського районного суду Полтавської області № 529/848/21 від 15 листопада 2021 року) та даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування загальний страховий стаж склав 22 роки 7 місяців 15 днів. Не зараховано до загального страхового стажу періоди роботи в російській федерації з 30 серпня 2007 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки згідно пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 22-1 від 25 листопада 2005 року, особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію від відповідних фондів держав - учасниць міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення про сплату страхових внесків, довідки про заробітну плату та сплату страхових внесків відсутні.

Не погодившись із відмовою у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки подані позивачем до органу пенсійного фонду довідки про заробіток, які видані ТОВ "Дана" на ім`я позивача, містять відомості про отримувану ним заробітну плату за період: серпень 2007 року - вересень 2021 року, тобто за період страхового стажу позивача після 1 липня 2000 року, а не до 01 липня 2000 року, то аргументи відповідача, що зазначені в оскаржуваному рішенні №42, не відповідає вимогам статті 40 Закону №1058-IV.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Відповідно до статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який набрав чинності 01.01.2004.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами ч. 2 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Також, ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

З аналізу зазначених норм законодавства суд вбачає, що до набрання чинності Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме до 01.01.2004, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу, в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.2004.

При цьому статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Єдиною підставою для неврахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на території рф з 30 серпня 2007 року по 23 вересня 2021 року на меблевій фабриці "Дана" слугувала обставина непідтвердження факту сплати страхових внесків за дані періоди роботи так неможливість здійснити перевірку фактів зарахування стажу та заробітної плати за вищевказані періоди.

Колегія суддів критично оцінює такі доводи відповідача та зазначає таке.

Позивач не повинен відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо обов`язкового порядку взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків та належної сплати страхових внесків, а відтак, несплата страхувальником страховим внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 17 липня 2019 року у справі №144/669/17 (провадження №К/9901/22935/18) та від 20 березня 2019 року у справі № 688/947/17 (провадження №К/9901/35103/18).

Частиною четвертою статті 1 Закону № 1788-XII передбачено, що у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Відповідно до частини 2 статті 6 Угоди "Про гарантії прав громадян держав - учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13 березня 1992 року, укладеною між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано трудову книжку НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , трудові договори, рішення Диканського районного суду Полтавської області від 15 листопада 2021 року по справі № 529/848/21, довідки про доходи помісячно та суми вирахувань, з яких вбачається факт роботи позивача в спірний період на меблевій фабриці "Дана" (рф) та відрахування стархових внесків до компетентних органів.

Колегія суддів звертає увагу, що автентичність записів трудової книжки відповідачем не оспорюється. Вказана трудова книжка містить усі належним чином внесені записи про роботу позивача у спірні періоди. Такі записи засвідчені чітким відтиском печатки підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших неточностей, які б давали підстави сумніватись у їх достовірності.

Таким чином, суд не виявив достатніх підстав для відмови в зарахуванні наявного в трудовій книжці стажу роботи/служби позивача до його страхового стажу, а тому дії відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача спірних періодів є протиправними.

Водночас суд зазначає, що в силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож, припинення участі рф в Угоді, так само, як і прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

Крім того, суд зазначає, що надана позивачем трудова книжка не може піддаватися сумніву та позбавляти особу права на зарахування відповідних періодів до стажу з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією рф припинено співробітництво з країною-агресором.

Позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення / перерахунок пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.

Відтак, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи зараховуються до трудового стажу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду, що відмова в зарахуванні стажу роботи позивача на території рф з 30 серпня 2007 року по 23 вересня 2021 року на меблевій фабриці "Дана", а саме із 26 серпня 2008 року по 19 серпня 2009 року, з 10 грудня 2009 року по 16 березня 2010 року, з 11 травня 2010 року по 12 жовтня 2010 року, з 03 грудня 2010 року по 24 жовтня 2011 року, з 23 грудня 2011 року по 06 листопада 2012 року, з 31 січня 2013 року по 27 грудня 2013 року, з 26 лютого 2014 року по 30 грудня 2014 року, з 10 квітня 2015 року по 03 квітня 2017 року, з 20 квітня 2017 року по 11 квітня 2019 року, з 27 червня 2019 року по 18 червня 2020 року, з 22 червня 2020 року по 23 вересня 2021 року, у зв`язку із непідтвердженням компетентними органами даної країни сплати внесків до відповідних фондів, є неправомірною і не може бути підставою для відмови в зарахуванні наявного в трудовій книжці стажу роботи позивача, звужує його законне право на зарахування вказаного періоду до страхового стажу роботи на вказаному підприємстві.

Отже, колегія суддів уважає правомірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог позову з урахуванням обраного судом способу захисту.

Щодо доводів про пропуск позивачем строку звернення до суду, то колегія суддів звертає увагу, що шестимісічний строк звернення до суду припав на початок військової агресії рф проти України. Крім того, в даному випадку строк звернення до суду слід обраховувати не з дати винесення оскаржуваного рішення, а з дати коли позивач отримав копію вказаного рішення для ознайомлення (зокрема, такою датою слід вважати 12.10.2022 (а.с. 16). З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що позивач звернувся до суду в межах строків, встановлених КАС України для оскарження рішень суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 по справі № 440/9771/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко