Справа № 440/6863/22
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2023-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 р. Справа № 440/6863/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: П`янової Я.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Жовтневий спиртовий завод" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 р. (ухвалене суддею Слободянюком Н.І., повний текст якого складено 19.12.2022 р.) по справі № 440/6863/22 за позовом Державного підприємства "Жовтневий спиртовий завод" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Жовтневий спиртовий завод» (в подальшому ДП «Жовтневий спиртовий завод») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просило визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 29.03.2022 р., видане на підставі акту про результати камеральної перевірки № 1262/16-31-09-03/00374829 від 18.02.2022 р.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 р. та прийняти рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив рішення суду залишити без змін.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ДП «Жовтневий спиртовий завод» зареєстровано як юридична особа та перебуває на обліку як платник податків, зборів (обов`язкових платежів) в Головному управлінні ДПС у Полтавській області.

Фахівцями ГУ ДПС у Полтавській області 18.02.2022 р. проведено камеральну перевірку декларації акцизного податку за грудень 2021 року ДП «Жовтневий спиртовий завод», за наслідками якої складено акт від 18.02.2022 р. № 1262/16-31-09-03/00374829, висновками якого встановлені наступні порушення: пп. 213.1.2 п. 213.1 ст. 213, п. 214.4 ст. 214 Податкового кодексу України в частині невключення до об`єкту оподаткування обсягу передачі в межах одного підприємства з метою промислової переробки підакцизної продукції - спирту етилового денатурованого 1894017,40 літрів 100 - відсоткового спирту; вимоги ст. 7-1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", а саме: здійснення передачі (відпуску та отримання) спирту етилового для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, включеної до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, без дотримання умови внесення ДП "Жовтневий спиртовий завод" до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини.

У зв`язку із неправомірним застосуванням пільги щодо сплати акцизного податку, сума заниження податкового зобов`язання за грудень 2021 року відповідно до обсягу спирту етилового денатурованого, переданого на переробку, з порушенням умов оподаткування акцизним податком 1894017,40 літрів та чинної ставки акцизного податку в розмірі 126,96 грн за 1 літр 100 - відсоткового спирту, склала 240464 449,10 грн.

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 29.03.2022 р. на загальну суму 721 393 347,30 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням 240464 449,10 грн. та за штрафною санкцією 480928 898,20 грн., застосованою, відповідно до п.п. 123.4, 123.5 статті 123 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись із вищевказаним податковим повідомленням рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення рішення обґрунтоване, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, оскільки у позивача не було законних підстав користуватися пільгою, визначеною п.п. «д» п. 229.1.1 п. 229.1 ст. 229 Податкового кодексу України

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, відповідальність за порушення податкового законодавства, функції та правові основи діяльності контролюючих органів та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику врегульовані Податковим кодексом України (в подальшому ПК України).

Порядок справляння акцизного податку врегульовано Розділом VI ПК України.

Згідно із п.п. 212.1.1. п. 212.1 статті 212 ПК України, платником акцизного податку є, зокрема, особа, постійне представництво, які виробляють підакцизні товари (продукцію) на митній території України, у тому числі з давальницької сировини.

Об`єктом оподаткування акцизним податком є, зокрема, реалізації та/або передачі в межах одного підприємства підакцизних товарів (продукції) з метою власного споживання, промислової переробки, своїм працівникам, а також здійснення внесків підакцизними товарами (продукцією) до статутного капіталу, Ця норма не поширюється на операції з передачі в межах одного підприємства електричної енергії (за кодом 2716 00 00 00 згідно з УКТ ЗЕД), виробленої на об`єктах електроенергетики (п.п. 213.1.2. п. 213.1 статті 213 ПК України).

Відповідно до п. 215.1 ст. 215 ПК України, до підакцизних товарів віднесено спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво (крім квасу "живого" бродіння).

Ставки податку та перелік товарів, з яких справляється податок визначено п. 215.2 ст. 215 ПК України.

Згідно із п. 216.1 ст. 216 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань щодо підакцизних товарів (продукції), вироблених на митній території України є дата їх реалізації особою, яка їх виробляє, незалежно від цілей і напрямів подальшого використання таких товарів (продукції), крім випадків, зазначених у статтях 225 та 229 цього Кодексу.

Особливості оподаткування спирту етилового визначено п. 229.1 ст. 229 ПК України.

Абзацом «д» п.п. 229.1.1 ст. 229 ПК України встановлено, що акцизний податок справляється за ставкою 0 гривень за 1 літр 100-відсоткового спирту, зокрема, із спирту етилового денатурованого, який використовується для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, включеної до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Обов`язки суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції, визначеної у підпунктах «д»-«ж» п.п. 229.1.1 п. 229.1 цієї статті визначені у п.п. 229.1.8 п. 229.1 ст. 229 ПК України: обладнати кожне місце отримання спирту етилового витратомірами-лічильниками обсягу виробленого спирту етилового, зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового; обладнати кожне місце відпуску продукції, для виробництва якої використовується отриманий спирт етиловий, витратомірами-лічильниками обсягу виробленої продукції, зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового; щоденно формувати та подавати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, дані про добовий фактичний обсяг отриманого спирту етилового та обсяг продукції, виробленої з його використанням.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у перевіряємому періоді та під час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, ПК України не містив такого обов`язку платника акцизного податку як необхідність внесення його до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини, що зумовлювало виникнення у такого платника права на отримання пільги зі сплати акцизного податку, передбаченої абзацом "д" п.п. 229.1.1 п. 229.1 ст. 229 ПК України.

Згідно із п. 5.2. ст. 5 ПК України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Відповідно до п. 7.3. та 7.4. ст. 7 ПК України, будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства. Елементи податку, визначені в пункті 7.1 цієї статті, підстави для надання податкових пільг та порядок їх застосування визначаються виключно цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ПК України в редакції, чинній у перевіряємому періоді, не передбачав такого наслідку невиконання суб`єктом господарювання обов`язку внесення до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини, визначеного ст. 7-1 Закону «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», як позбавлення права на застосування пільги, передбаченої абзацом "д" п.п. 229.1.1 п. 229.1 ст. 229 ПК України.

Відповідна норма положення з`явилася у ПК України лише із внесення до нього змін Законом № 2284- ІХ від 31.05.2022 р., яким п.п. 229.1.1 п. 229.1 статті 229 ПК України доповнено абзацом 12 такого змісту: "Спирт етиловий за ставкою 0 гривень за 1 літр 100-відсоткового спирту для виробництва продукції, зазначеної у підпунктах "д", "е", "є" цього підпункту, дозволяється отримувати лише суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), внесеним до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини (далі - Електронний реєстр), ведення якого здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику".

Згідно із п. 56.21 ст. 56 ПК України, у разі, коли норма цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно до п.п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України, якщо норма закону припускає неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, то діє презумпція правомірності рішень платника податку.

Таким чином, оскільки абз. 12 доповнено до п.п. 229.1.1 п. 229.1 ст. 229 ПК України лише 31.05.2022 р., то вказана норма не може бути застосовано до спірних правовідносин, оскільки позивач у перевіряємому періоді здійснював господарські операції, відповідно до абз. «д» п.п. 229.1.1 п. 229.1 ст. 229 ПК України, що відповідачем не заперечується, тобто, позивач мав право на застосування пільги, визначеної цією нормою.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що дія нормативно-правових актів показує процес їх функціонування в суспільстві. Положення податкового законодавства мають перспективну правову природу дії та мають застосовуватися з дати введення відповідного закону в дію, набрання ним чинності. З цього моменту акт набуває юридичної сили, тобто розпочинається його нормативно-регулятивний вплив на суспільні відносини, що полягає у забезпечуваній державою формальній можливості використання або формальній необхідності виконання (дотримання) закріплених норм.

Конституційний принцип незворотності дії в часі закріплений в ч. 1 ст. 58 Конституції України. Згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09.02.1999 р. № 1-рп/99, від 05.04.2001 р. № 3-рп/2001, від 13.03.2012 р. № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності та припиняється з втратою чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Конституційний Суд України також висловив позицію, згідно з якою закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє чинне становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (п. 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 р. № 1-зп).

У рішенні у справі N.K.M. v. Hungary (заява № 66529/11, п. 51) зазначено, що оподаткування зі зворотною дією у часі може застосовуватися в основному для усунення технічних недоліків закону, зокрема, коли така міра врешті решт виправдовується міркуваннями публічного інтересу.

Застосування конституційного принципу незворотності дії закону у часі в контексті обставин даної справи, зумовлює те, що реалізація вказаних повноважень платника має здійснюватися згідно з нормами, чинними на момент вираження волевиявлення такої особи у формі конкретних дій. Розпочатий процес реалізації повноважень має бути завершений на підставі відповідних положень ПК України, чинних на момент початку такого процесу. Рішення та дії контролюючого органу є неправомірними, якщо вони не ґрунтуються на законі, чинному на момент прийняття рішення цим суб`єктом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що у грудні 2021 року та під час прийняття податкового повідомлення-рішення № від 29.03.2022 р., положення ПК України не містили обов`язку платника акцизного податку як необхідність внесення його до Електронного реєстру суб`єктів господарювання, які використовують спирт етиловий для виробництва продукції хімічного і технічного призначення, парфумерно-косметичної продукції, оцту з харчової сировини, що зумовлювало виникнення у такого платника права на отримання пільги зі сплати акцизного податку, передбаченої абзацом «д» п.п. 229.1.1 п. 229.1 ст. 229 ПК України.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 25.07.2023 р. по справі № 440/3548/22.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване повідомлення-рішення № від 29.03.2022 р. необґрунтоване, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу ДП «Жовтневий спиртовий завод», скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 р., прийняти постанову, якою задовольнити позов ДП «Жовтневий спиртовий завод», визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 29.03.2022 р., видане Головним управлінням ДПС у Полтавській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, судові витрати за подання адміністративного позову в розмірі 26000 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 39000, а всього 65000 грн. підлягають стягненню на користь ДП «Жовтневий спиртовий завод» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області.

Керуючись ст. ст. 77, 243, 272, 286, 308, 315, 316, 317, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Жовтневий спиртовий завод" задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 р. по справі № 440/6863/22 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов Державного підприємства "Жовтневий спиртовий завод" задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 29.03.2022 р., видане Головним управлінням ДПС у Полтавській області.

Стягнути на користь Державного підприємства "Жовтневий спиртовий завод" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області витрати по сплаті судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 26000 (двадцять шість тисяч) гривень та за подання апеляційної скарги в розмірі 39000 (тридцять дев`ять тисяч) гривень, а всього 65000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Я.В. П`янова О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 07.09.2023 року