Справа № 520/23972/23
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

06 вересня 2023 р. справа № 520/23972/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Старосєльцева О.В., розглянувши питання наявності правових підстав для прийняття до розгляду позову ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові, треті особи - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків, АТ "Універсал Банк" про: 1) визнання протиправними та скасування постанови державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 20.04.2023 року по ВП №68247100 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти - допомогу на проживання для внутрішньо переміщених осіб та міжнародну допомогу від NRC, що містяться на рахунку НОМЕР_1 в АТ "Універсал Банк", відкритому на ім`я ОСОБА_1 ; 2) зобов`язання Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зняти у межах виконавчого провадження ВП №68247100 арешт з грошових коштів (допомога на проживання для внутрішньо переміщених осіб та допомога від міжнародної організації NRC), що містяться на рахунку НОМЕР_1 в АТ "Універсал Банк", відкритому на ім`я ОСОБА_1 ,-

встановив:

Згідно з п.п.4 та 6 ч.1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з положеннями п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Термін "суб`єкт владних повноважень", відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України, означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового, бо не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 р. по справі № 807/719/15 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді даної справи.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржені заявником управлінські волевиявлення державного виконавця були вчинені у межах виконавчого провадження по виконанню виданого Жовтневим районним судом м. Харкова виконавчого листа у справі №639/4385/18 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальних послуг за період 01.03.2008 року по 01.10.2018 року у сумі 75085,90 грн.

З цього приводу суддя зазначає, що у силу положень ч.1 ст.287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Водночас з цим, відповідно до ст.447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Вказана норма кореспондується з ч.1 ст.74 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження", якою встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, справи за скаргами сторін виконавчого провадження (стягувача або боржника) на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення у цивільній справі підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Водночас, оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення у цивільній справі особами, які не є сторонами такого виконавчого провадження, з огляду на приписи ч. 1 ст. 287 КАС України відносить такі спори до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.07.2020р. по справі № 200/13725/19-а.

Отже, оскільки у спірних правовідносинах порядок оскарження дій та рішень державного виконавця учасником виконавчого провадження, а саме боржником (яким є позивач по даній справі - ОСОБА_1 ) передбачений ст. 447 ЦПК України у спосіб подання скарги, то суддя доходить до висновку, що даний спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Наведені вище міркування виключають розгляд і вирішення ініційованого заявником спору у порядку адміністративного судочинства з огляду на п.1 ч.1 ст.170 КАС України.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-9, 19, 160, 161, 170, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №520/23972/23.

Роз`яснити, що даний спір підлягає вирішенню відповідним судом загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу, разом з позовною заявою та усіма доданими до неї документами не пізніше наступного дня після її постановлення.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача (третіх осіб), як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України (негайно після підписання).

Суддя О.В. Старосєльцева