Справа № 520/11918/22
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 р. Справа № 520/11918/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Спірідонов М.О.) від 27.03.2023 по справі № 520/11918/22

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ФОП ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:

визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Тимчук А.О. №335539 від 22.11.2022 р. про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постанова начальника відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Тимчук А.О. № 335539 від 22.11.2022 р. про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн. є протиправною та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 по справі №520/11918/22 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Другого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2023 по справі № 520/11918/22 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Бартош Н.С., судді - Подобайло З.Г., Григоров А.М.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2023 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 по справі № 520/11918/22 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Другого апеляційного адміністративного суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 520/11918/22, у зв`язку із Рішенням Вищої ради правосуддя від 06.06.2023 р. № 613/0/15-23 "Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Другого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку".

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Другого апеляційного адміністративного суду від 07.09.2023 по справі № 520/11918/22 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Бартош Н.С., судді - Подобайло З.Г., Присяжнюк О.В.

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) в Рівненській області, керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком № 1567, на підставі Щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області у період з 17.10.2022 по 23.10.2022 та направлення на перевірку від 17.10.2022 № 033/в, 22.10.2022 проводилась рейдова перевірка в пункті габаритно-вагового контролю автодороги М-14, «Одеса-Мелітополь» (21 км + 434 м), де було здійснено перевірку вантажного транспортного засобу марки Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 3, 4 Порядку № 422, був зупинений транспортний засіб марки Renault Magnum, номерний знак НОМЕР_1 , причіп KOEGEL номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 .

Також судом встановлено, що водій транспортного засобу ОСОБА_3 надав для перевірки посадовим особам наступні документи: посвідчення водія відповідної категорії серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки RENAULT, модель MAGNUM, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (причепу) марки KOEGEL, модель SN24, номерний знак НОМЕР_2 , серії НОМЕР_5 ; товарно-транспортну накладну № 600 від 21.10.2022.

Відповідно до наданих документів було встановлено, що автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_1 , яким надавалось послуги з перевезення вантажу з м. Павлоград Дніпропетровської області до м. Ізмаїл Одеської області.

За результатами документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки RENAULT, модель MAGNUM, номерний знак НОМЕР_1 з причепом марки KOEGEL, модель SN24, номерний знак НОМЕР_2 , уповноваженими особами відповідача було встановлено, перевезення вантажу згідно ТТН № 600 від 21.10.2022 з ваговими параметрами які перевищують нормативні, визначені в п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме осьове навантаження на одиничну вісь 13.00 т., при дозволених 11,5 т.

У зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, було складено акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 346844 від 22.10.2022 (а.с. 41).

Також складено довідку № 0063521 від 22.10.2022 р. про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт № 0012556 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів і талон зважування від 22.10.2022 р. № 2567.

Водій ОСОБА_3 з актом № 346844 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 22.10.2022 р. був ознайомлений, що підтверджує його підпис в цьому акті.

Суд першої інстанції також зазначив, що відповідачем повідомленням № 41837/40/24-22 від 18.11.2022, направленим поштою 18.11.2022 відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу поданих у відділення поштового зв`язку AT «УКРПОШТА», позивача було викликано на 24.11.2022. Повідомлення не було отримано позивачем та повернуто поштою відправнику 22.11.2022 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

На розгляд справи щодо акту № 346844 від 22.10.2022 ФОП ОСОБА_1 не прибув та завчасно письмових пояснень не надав, які б могли вплинути на результати розгляду, в тому числі і щодо використання транспортного засобу іншим автомобільним перевізником.

З огляду на зазначене, за результатами розгляду справи винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 335539 від 24.11.2022 за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, та відповідно до ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Не погодившись з винесеною постановою, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку про їх необґрунтованість.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі послався на те, що згідно змісту оскаржуваної постанови, остання винесена 22.10.2022 року на підставі акту проведення перевірки № 346844 від 22.10.2022 року. Водночас, вказана постанова винесена за відсутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Вказує, що позивач не повідомлявся про дату та місце розгляду справи ні під розписку, ні рекомендованим листом із повідомленням. 30.11.2022 року позивач отримав засобами поштового зв`язку лише копію оскаржуваної постанови.

З відомостей наданих відповідачем вбачається, що: відповідачем направлено поштою повідомлення № 41837/40/24-22 від 18.11.2022; повідомлення не було отримано позивачем та повернуто поштою відправнику з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Таким чином, маючи номер поштового відправлення рекомендованого повідомлення, відповідачу вже 22.11.2022 було відомо про те, що позивач не повідомлений про час і місце розгляду справи. 24.11.2022 р. відповідачем відбувається розгляд справи без участі позивача, знаючи, що позивач не з`явився до місця розгляду у вказаний час, оскільки не отримав повідомлення, а не за власним бажанням.

Також вказує, що зі змісту рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається: поштова адреса: Садова 44, Володимирівка.

В свою чергу, позивач проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто, було вказано неправильний населений пункт, що і призвело до неотримання поштового відправлення з повідомленням про час та місце розгляду справи, оскільки відправлення йшло за помилковою адресою.

На підставі цього вважає, що відповідач не виконав обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду справи, чим позивача було позбавлено права на участь у розгляді справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбаченого пунктом 26 Порядку № 1567, і в свою чергу, порушено порядок розгляду даної категорії справ, закріплений положеннями Порядку № 1567

Також зазначив, що судом першої інстанції не було взято до уваги доводи позивача про те, що габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртранебезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Згідно матеріалів справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт щодо позивача, на підставі яких винесено оскаржувану постанову, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснено одноособово старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Шерстюк Д.Л. Так, в акті перевірки № 0072556 від 22.10.2022 року та довідці про результати здійснення габаритно- вагового контролю № 0063521 від 22.10.2022 року наявний підпис лише вказаної посадової особи. При цьому, габаритно-ваговий контроль здійснено як без залучення ще однієї посадової особи Укртрансбезпеки, так і без залучення осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Таким чином, не залучення осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю при здійсненні 22.10.2022 року габаритно-вагового контролю транспортного засобу ставить під сумнів легітимність такого габаритно-вагового контролю в цілому, а тому вважає, що оскаржувану постанову, якою до позивача застосовано адміністративно- господарського штрафу, винесено на підставі результатів габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який проведено з порушенням визначених до нього вимог.

Також вказує, що форма довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю визначена вищевказаним Порядком № 1007/1207 та повинна містити: дату вагового контролю, найменування місце розташування пункту габаритно-вагового контролю, дані водія транспортного засобу, марку, модель реєстраційні номера автомобіля, причепу, тип транспортного засобу, результати вагового контролю, в тому числі навантаження на осі. Вказана довідка підписується посадовою особою Укртрансінспекції, що проводила габаритно-ваговий контроль, оператором вагового комплексу, а також скріплюється печаткою. Тобто, вказана вимога не передбачає альтернативи щодо особи, яка підписує вказану довідку. Обов`язковим є підписання вказаної довідки як посадовою особою Укртрансінспекції, що проводила габаритно-ваговий контроль, так і оператором вагового комплексу.

Вказав, що у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22.10.2022 року № 0063521 відсутній підпис оператора вагового комплексу та така довідка не скріплена печаткою.

Крім того, вказав, що талон зважування № 2567 від 22.10.2022 року також не містить підпису оператора вагового комплексу або іншої уповноваженої особи, яка таке зважування проводила.

Надаючи оцінку наведеним вище обставинам та доводам сторін, суд виходить з наступного.

Згідно з приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту, відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, врегульовано положеннями Закону України від 5 квітня 2001 року № 2344-III Про автомобільний транспорт, з змінами і доповненнями (далі - Закон № 2344-III).

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування (частина 4 статті 6 Закону № 2344-III).

До повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, серед іншого віднесено здійснення: державного нагляду і контролю за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контролю за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів (частини 6, 7 статті 6 Закону № 2344-III)

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11 лютого 2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників визначена Порядком № 1567.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26 червня 2015 року «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» установлено, що правонаступником майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Державна служба з безпеки на транспорті та утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3.

Отже, з огляду на викладене, відповідач (його територіальні органи) під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з пунктом 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В пункті 16 Порядку № 1567 серед іншого встановлено, що під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Відділом державного нагляду (контролю) в Одеській області складено акт № 346844 від 22.10.2022 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, відповідно до якого під час перевірки виявлено перевезення вантажу транспортним засобом марки Renault Magnum, номерний знак НОМЕР_1 , причіп KOEGEL номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , та який належить ФОП ОСОБА_1 з перевищенням встановлених вагових законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20 %, при перевезенні подільного вантажу (а.с. 41).

Зі змісту вказаного акту судом встановлено, що водій транспортного засобу був ознайомлений з цим актом, про що свідчить відповідна відмітка «Ознайомлений» та міститься підпис водія.

Вказаний акт також мітить підписи двох посадових осіб, що проводили перевірку, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог частини першої та другої статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків (частина четверта статті 48 Закону № 2344-III).

Відповідно до абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Слід зазначити, що обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а також внести плату за проїзд такого великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування покладається на перевізника.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Згідно з частиною 1 статті 33 Закону 2344-ІІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Наявною в матеріалах справи копією товарно-транспортної накладної № 600 від 21.10.2022 підтверджується, що автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_1 , а перевезення здійснювалося транспортним засобом Renault Magnum, номерний знак НОМЕР_1 , причіп KOEGEL номерний знак НОМЕР_6 , власником якого є позивач (свідоцтво про реєстрацію ТЗ а.с. 42), отже, останній є автомобільним перевізником в розумінні Закону № 2344-III та у разі недотримання законодавства про автомобільний транспорт несе адміністративно-господарську відповідальність.

Процедуру взаємодії посадових осіб Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів (далі - посадові особи Укртрансінспекції), працівників відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху (далі - відповідні підрозділи МВС), а також служб автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі та підприємств, визначених у встановленому законодавством порядку (далі - служби автомобільних доріг), під час організації та проведення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - транспортні засоби) під час проїзду автомобільними дорогами загального користування визначено Порядком № 1007/1207.

Згідно з пунктом 4 даного Порядку № 1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю, серед іншого, визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів; видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку. Пунктами 5 6 даного Порядку регламентовано повноваження працівників підрозділів МВС та Служби автомобільних доріг.

Здійснення габаритно-вагового контролю регламентовано Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі Порядок № 879).

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху; робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Виходячи зі змісту пунктів 16, 18, 19 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль. За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення. Під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правил дорожнього руху) в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин, передбачено що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема: в) навантаження на вісь: на одинарну вісь для доріг державного значення, 11,5 тонн, місцевого значення 7 тонн.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (Офіційний вісник України, 2001 р., № 3, ст. 75).

Вимоги цього пункту не поширюються на транспортні засоби спеціального призначення, які виконують функції зимового утримання автомобільних доріг, та Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту під час слідування (повернення) до (з) місця виконання заходів із захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, гасіння пожеж.

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами б та в цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

На ділянках автомобільних доріг загального користування місцевого значення, на яких створені дорожні умови, що дають можливість рухатися з більшими фактичною масою та навантаженням на вісь, за погодженим з уповноваженим підрозділом Національної поліції рішенням власників доріг або органів, яким передано право на утримання таких доріг, можуть встановлюватися дорожні знаки 3.15 та 3.16 із параметрами, визначеними для автомобільних доріг загального користування державного значення.

Дорожнє перевезення небезпечних вантажів здійснюється відповідно до Директиви 2008/68/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 24 вересня 2008 року про внутрішні перевезення небезпечних вантажів, Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів та нормативно-правових актів України у зазначеній сфері.

У період воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування вимоги абзаців першого та другого цього пункту не поширюються на транспортні засоби, які здійснюють перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, в інтересах якого здійснюється таке перевезення.

З наявної в матеріалах справи постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 335539 від 24.11.2022 вбачається, що до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф на підставі абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III за здійснення перевезення вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10% до 20% без відповідного дозволу.

Так, відповідно до довідки № 0063521 від 22.10.2022 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, складеною посадовою особою Укртрансбезпеки, що проводила габаритно-ваговий контроль, акту від 22.10.2022 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та акту проведення перевірки № 346844 від 22.10.2022, за результатами вимірювання вагових параметрів автомобіля Renault Magnum, номерний знак НОМЕР_1 , причіп KOEGEL номерний знак НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_3 , встановлено перевищення транспортним засобом встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %, а саме: навантаження на одиничну вісь ТЗ 13,00 т, при допустимих 11,5 т.

Колегія суддів зазначає, що під час встановлення наявності або відсутності факту перевищення допустимого навантаження на одиничну вісь ТЗ ключовою обставиною, яка підлягає з`ясуванню, є саме віднесення такої осі до одиничних, здвоєних або строєних.

При цьому, як слідує зі змісту пункт 22.5 ПДР осі транспортного засобу є здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м, тобто одиничними є осі, якщо відстань між ними понад 2,5 м. Відтак важливим є встановлення відстані між осями транспортного засобу позивача.

Суд апеляційної інстанції враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.08.2023 у справі № П/320/513/20, згідно з якими, вирішуючи питання щодо правомірності прийняття відносно позивача постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, за фактом здійснення перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень на здвоєну вісь, в порушення вимог п. 22.5. ПДР України, суди мали з`ясувати чи мало місце перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, якщо так, то яке його відсоткове значення, чи є вісь здвоєною, а також вирішити питання щодо необхідності наявності дозволу на перевезення відповідної ваги вантажу, з огляду на його подільність.

Колегія суддів зазначає, що посадовими особами контролюючого органу було проведено вимірювання відстані між осями ТЗ позивача, про що внесено відомості до акту від 22.10.2022, так, відстані між осями (метрів): 3.85, 4.00, 1.53, 1.53 (а.с. 16).

Осьові навантаження (тонн): 7.25, 13.00, 18.65; загальна маса - 38,9, що відповідає відомостям талону зважувального пристрою № 2567 від 22.10.2022 (а.с. 18).

Отже, враховуючи показники відстаней між осями транспортного засобу позивача, які є більшими ніж 2,5 м, беззаперечним є той факт, що такі осі у розумінні п. 22.5 ПДР є одиничними.

Враховуючи, що навантаження на одиночну вісь транспортного засобу позивача дорівнює 13,00 тонн при допустимих 11,5 тонн, колегія суддів вважає доведеним той факт, що ФОП ОСОБА_1 допущено перевищення на одиничну вісь транспортного засобу більше ніж допустимий ваговий показник (11,5 тонн), передбачений п. 22.5 ПДР України, за що позивача було притягнуто до адміністративно-господарської відповідальності в порядку абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III.

Зі змісту постанови № 335539 від 22.10.2022 вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, відповідальність за яке передбачена абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III.

Колегія суддів зазначає, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу за своїм змістом є документом, що засвідчує тільки факт притягнення до відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та виноситься за формою згідно додатку 5 до Порядку № 1567. При цьому, вказаним додатком не передбачено зазначення в постанові всіх фактичних обставин проведення перевірки (зокрема, відомостей про допустиму вагову норму та фактичну вагу) та виявлення порушення.

Відтак, постанова № 335539 від 22.10.2022 за формою та змістом в повній мірі відповідає вимогам додатку 5 до Порядку №1567, а також містить посилання на норму закону, яка порушена (абзац 15 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ).

Доводи позивача про відсутність затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології методики, якою мають керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю, колегія суддів відхиляє, оскільки з 08.09.2017 пункт 19 Порядку № 879, який передбачав, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку, було виключено на виконання постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні" від 30 серпня 2017 року № 671.

Крім того, відсутність методики, затвердженої Мінекономрозвитку, не є підставою для не внесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 03.07.2019 (справа № 819/1381/16).

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 11-14 Порядку № 879 місце та режим роботи пересувного пункту встановлюється Укртрансбезпекою за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції. Забороняється експлуатація пересувних пунктів у темну пору доби, крім випадків, коли такий пункт розташовано на освітлених ділянках автомобільних доріг, у морських, річкових портах, вантажних терміналах, місцях формування вантажопотоків.

Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

Із аналізу наведених положень слідує, що зважування транспортних засобів здійснюється за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, яке повинне утримуватись у робочому стані, періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Вимоги, яким повинні відповідати засоби вимірювальної техніки, які призначені для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - засоби вимірювальної техніки), коли вони надаються на ринку та/або вводяться в експлуатацію для виконання завдань, пов`язаних з вимірюваннями закріплені у Технічному регламенті законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою КМ України від 13.01.2016 № 94 (далі - Технічний регламент).

Відповідно до пункту 2 вказаного акту, дія цього Технічного регламенту поширюється на засоби вимірювальної техніки, перелік яких наведено у додатку 1.

У Додатку 1 Технічного регламенту закріплений перелік засобів вимірювальної техніки, призначених для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології, на які поширюється дія Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, зокрема у п. 52 закріплено прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь

Згідно з пунктом 10 Технічного регламенту засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію тільки у разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Слід зазначити, що на підтвердження відповідності пересувного пункту габаритно-вагового контролю вимогам законодавства другим відповідачем до матеріалів справи надано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а саме приладу 030Е-АS2-PWIA, чинне до 21.12.2022, (номер приладу 394, номер платформ 767, 768) (а.с. 50).

Що стосується посилання апелянта на відсутність на місці проведення перевірки працівників поліції та на проведення перевірки однією посадовою особою Укртрансбезпеки, суд зазначає, що відповідно до п. 16. Порядку № 1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки. Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Агентства відновлення, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Оскільки, габаритно-ваговий контроль проводився двома працівниками Укратрансбезпеки, що зафіксовано в акті перевірки № 346844 від 22.10.2022, то залучення відповідного підрозділу Національної поліції або інших органів, не передбачено вимогами чинного законодавства.

Оцінюючи посилання позивача на те, що при встановленні перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу його подальший рух мав би бути заборонений до внесення плати за його проїзд, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 22 Порядку № 879 у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265 - 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За приписами вказаного Кодексу повноваженнями щодо затримання транспортного засобу в порядку статті 265-2 наділені виключно органи Національної поліції України.

Посадові особи Укртрансбезпеки згідно зі статтею 19 Конституції України повинні діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством.

Отже, посадові особи Укртрансбезпеки не наділені повноваженнями на тимчасове затримання транспортних засобів в порядку статті 265 - 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому не встановлення факту тимчасового затримання транспортного засобу не впливає на правомірність спірної постанови.

Колегія суддів зауважує, що відсутність тимчасового затримання транспортного засобу у спірних відносинах не свідчить про неправомірність задокументованого відповідачем порушення перевізником абз. 15 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Щодо дотримання відповідачами процедури розгляду справи, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 25 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Згідно із пунктом 26 Порядку №1567, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

З вищевказаних документів вбачається, що відповідачем завчасно, на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , але поштове відправлення було повернуто із відміткою поштового оператора про причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Що стосується посилання апелянта на те, що повідомлення про розгляд справи було направлене за неправильною адресою, суд зазначає наступне.

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адресою реєстрації ОСОБА_1 є:

АДРЕСА_2 свою чергу, згідно відомостей з мережі Інтернет, село Орільське підпорядковане органу місцевого самоврядування Володимирівській сільській раді, Красноградського району, Харківської області (після ліквідації Сахновщинського району 19.07.2020 року село увійшло до Красноградського району), поштовий індекс 64540.

При цьому, суд враховує, після розгляду справи про застосування адміністративно-господарського штрафу, за цією ж адресою: АДРЕСА_2 було направлено копію постанови від 24.11.2022, яка була отримана адресатом (а.с. 49).

Таким чином, відповідачем було вчинено дії щодо завчасного повідомлено суб`єкта господарювання про розгляд справи, але повідомлення не було вручено із незалежних від відповідача підстав.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає спростованими доводи позивача про неналежне його повідомлення про дату та час розгляду справи, а також щодо направлення відповідного повідомлення на іншу адресу.

Суд апеляційної інстанції враховує позицію Верховного Суду, що викладена у постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 820/4624/17, згідно з якою завчасне, у межах достатнього поза розумним сумнівом строку надходження поштового відправлення (до складу якого входить повідомлення про дату, час та місце розгляду питання стосовно накладення штрафу на перевізника) до установи з поштового зв`язку і не отримання цього повідомлення перевізником не виключає можливості накладення штрафу за відсутності перевізника, адже кожен учасник суспільних відносин повинен дотримуватись базових правил добропорядності, доброчесності та сумлінності тощо, а не ухилятись від отримання поштової кореспонденції задля уникнення юридичної відповідальності.

Що стосується посилання апелянта на відсутність на довідці № 0063521 від 22.10.2022 р. про результати здійснення габаритно-вагового контролю підпису оператора вагового комплексу та печатки та відсутність на талоні зважування № 2567 від 22.10.2022 підпису оператора вагового комплексу або іншої уповноваженої особи, яка таке зважування проводила, суд зазначає наступне.

Відповідно Порядку № 879 точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті.

Оскільки в межах цих правовідносин проводився габаритно-ваговий контроль з використанням пересувного пункту, щодо якого закон не передбачає вимоги проведення його оператором, доводи апелянта є безпідставними.

Щодо відсутності в талоні зважування № 2567 від 22.10.2022 підпису оператора вагового комплексу або іншої уповноваженої особи, яка таке зважування проводила, суд зазначає, що в цьому документів не передбачено граф для проставлення підпису уповноваженою особою Укртрансбезпеки.

Також суд зазначає, що певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися, наприклад, процедури його ухвалення. Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Отже, колегія суддів, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

В межах цих правовідносин судом таких порушень, які б слугували підставою для скасування спірної постанови, не встановлено.

На підставі наведених вище обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Підстави для розподілу судових витрат на підставі ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 по справі №520/11918/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк З.Г. Подобайло