Справа № 380/13/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/13/23 пров. № А/857/9222/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Хобор Р.Б. та Довгої О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Бербець В.М., Костельний М.Й.;

від відповідача - Оленич Л.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2023р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в перерахунку пенсії; спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Мричко Н.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 12 год. 16 хв. 24.04.2023р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 01.05.2023р.),-

В С Т А Н О В И В:

26.12.2022р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 31.03.2023р., просив:

визнати протиправними дії Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в м.Києві щодо відмови в зарахуванні в пільговому обчисленні стажу роботи за період роботи в районах Крайньої Півночі;

зобов`язати Головне управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Львівській обл. провести перерахунок пенсії по віку відповідно до трудового стажу згідно із записами у трудовій книжці, з урахуванням одного року роботи за один рік і шість місяців та заробітку з дати виникнення такого права, тобто з 06.09.2020р., про що винести відповідне рішення (а.с.1-4, 113-116).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи (а.с.31 і на звороті, а.с.35 і на звороті).

Відповідно до ухвали суду від 13.02.2023р. залучено до участі у справі співвідповідача ГУ ПФ України в м.Києві (а.с.55 і на звороті).

Згідно ухвали суду від 05.04.2023р. відмовлено у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду (а.с.122-123).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2023р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України в м.Києві від 04.11.2021р. про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. провести перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням пільгового обчислення періоду роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, та заробітної плати, зазначеної у довідках ООО «РОСНА» №№ 02-15, 02-16, 02-17 від 15.10.2021р., з дати звернення за перерахунком пенсії; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто з ГУ ПФ України в м.Києві за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. (а.с.144-148).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Львівській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.153-161).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що страховий стаж за період роботи позивача відповідно до законодавства російської федерації /рф/ має підтверджуватися відомостями індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документами, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством рф.

Обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000р. є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, на підставі яких її видано, її місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки.

Однак, подані довідки про заробітну плату позивача не підтверджуються відповідними первинними документами.

Оскільки ОСОБА_1 не надано первинних документів, на підставі яких були видані довідки про заробітну плату, та враховуючи неможливість проведення перевірки цих довідок у зв`язку з військовою агресією рф проти держави Україна, а також відсутність інформації щодо сплати страхових внесків за періоди його роботи, спеціалістами ГУ ПФ України у Львівській обл. та ГУ ПФ України в м.Києві правомірно не враховано довідки про заробітну плату.

Також відповідач не погоджується щодо зарахування до страхового стажу один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік та шість місяців роботи, оскільки крім запису про період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, закон містить ще одну обов`язкову вимогу це користування пільгами.

Позивачем не надано документів, які підтверджують користування пільгами, а це строковий трудовий договір, тому підстави для зарахування періоду роботи позивача до 01.01.1991р. у пільговому обчисленні відсутні.

Щодо зарахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 01.01.1991р. відповідач зазначив, що Положення Тимчасової угоди між Урядом України та урядом рф про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993р. лише надає громадянам сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у ст.1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права. Проте, в Тимчасовій угоді від 15.01.1993р., в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. не було передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районі Крайньої Півночі. Не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991р. й нормами Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення».

Отже, підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991р. є відсутніми.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивачу ОСОБА_1 з 04.04.2019р. призначено пенсію відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом рф про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення (а.с.69 і на звороті).

З 19.10.2020р. пенсію позивача перераховано відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

03.11.2021р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській обл. із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням довідок ООО «РОСНА» №№ 02-15, 02-16, 02-17 від 15.10.2021р.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності ГУ ПФ України в м.Києві визначено органом, уповноваженим розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.11.2021р.

За результатами вищезазначеної заяви відповідачем ГУ ПФ України в м.Києві прийнято рішення від 04.11.2021р. про відмову в перерахунку пенсії. Підставою для такого рішення зазначено, що долучені до заяви довідки не містять посилання на підстави їх видачі та у таких не вказана грошова одиниця, а також відсутні первинні документи, що підтверджують достовірність видачі таких довідок (а.с.70).

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача про відмову у перерахунку пенсії та із розрахунком пільгового стажу, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи частково заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Довідки ООО «РОСНА» №» 02-15, 02-16, 02-17 від 15.10.2021р., які видані для обчислення пенсії, містять відомості про заробітну плату позивача за період його роботи у ООО «РОСНА» з 2003 по 2017 рік (з розбивкою по місяцях). Водночас, вказані довідки містять відомості, аналогічні відомостям, зазначеним у довідках №№ 109, 110 від 02.11.2020р., які видані ООО «РОСНА» про заробіток позивача для обчислення пенсії. При цьому, у довідках №№ 109, 110 від 02.11.2020р. вказано первинні документи, на підставі яких вони видані лицьові рахунки за 2003-2017 роки. У цих довідках також містяться відомості про нарахування внесків до Пенсійного фонду рф.

Тобто, з урахуванням довідок №№ 109, 110 від 02.11.2020р. пенсійний орган міг встановити, на підставі яких первинних документів видані довідки №№ 02-15, 02-16, 02-17 від 15.10.2021р., адже такі містять аналогічні по відношенню до довідок від 02.11.2020р. відомості про заробітну плату позивача у ООО «РОСНА» за період роботи з 2003 по 2017 роки.

При цьому, згідно положення ч.3 ст.6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. обрахунок пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У випадку, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії. Тобто у довідках ООО «РОСНА» №№ 02-15, 02-16, 02-17 від 15.10.2021р. могла бути вказана лише національна валюта рф.

Окрім того, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Отже, ГУ ПФ України в м.Києві протиправно відмовило позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату № 02-15, №02-16, №02-17 від 15.10.2021р. Поряд з цим, право позивача на перерахунок пенсії порушене рішенням ГУ ПФ України в м.Києві від 04.11.2021р., що вказує на неналежність обраного способу захисту щодо визнання протиправними дій ГУ ПФ України в м.Києві.

Враховуючи положення ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зауважив, що нові довідки подані позивачем 03.11.2021р. разом із заявою про перерахунок пенсії, а тому можуть бути враховані при проведенні перерахунку з дати звернення (з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії), а не з 06.09.2020р., як вказує позивач, що свідчить про наявність підстав для часткового задоволення позову в цій частині.

При цьому, зарахування періодів роботи позивача в районах Крайньої Півночі у пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік і шість місяців можливе лише щодо періодів роботи до 01.01.1991р., оскільки положення Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом рф про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993р. лише надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Проте, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15.01.1993р, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991р. й нормами Законів України «Про пенсійне забезпечення» і «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991р. у районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні.

Попри наведене, в оскарженому рішенні не міститься покликань на те, що зарахування періоду роботи позивача в районах Крайньої Півночі у пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік і шість місяців можливе лише щодо періодів роботи до 01.01.1991р. До цього ж, у листі ГУ ПФ України у Львівській обл. № 17377-17360/Б-52/8-1300/22 від 29.11.2022р. зазначено, що до стажу роботи позивача зарахований період роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, що становить 13 років 07 місяців 11 днів. Проте, з такого листа неможливо встановити, який саме період роботи позивача в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зарахований у пільговому обчисленні.

Відтак, необхідно зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській обл. провести перерахунок пенсії позивача з урахуванням пільгового обчислення періоду роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із роз`ясненнями, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України № 1788-XII від 05.11.1991р. «Про пенсійне забезпечення» /Закон № 1788-XII/ та Законом України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» /Закон № 1058-ІV/.

Згідно п.1 ч.1 ст.8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

У ст.1 Закону № 1058-ІV наведено наступні визначення:

пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За приписами п.1 ч.1 ст.24 Закону № 1058-ІV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст.24 Закону № 1058-ІV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно ч.4 ст.1 Закону № 1788-XII у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за такими договорами (угодами).

Поряд з цим, за змістом ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 вказаної Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 14.11.2019р. у справі № 676/6166/16-а, від 16.04.2020р. у справі № 555/2250/16-а від 17.06.2020р. у справі № 646/1911/17, від 21.02.2020р. у справі № 291/99/17 та від 06.07.2020р. у справі № 345/9/17.

Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території рф або на підприємстві, зареєстрованому на території рф після 13.03.1992р., то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в рф. Тобто існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Згідно з ст.2 федерального закону рф № 173-фз від 17.12.2001р. «Про трудові пенсії в російській федерації» страховий стаж - врахована при визначенні права на трудову пенсію сумарна тривалість періодів роботи і (або) іншої діяльності, протягом яких сплачувалися страхові внески до пенсійного фонду російської федерації, а також інших періодів, які зараховуються до страхового стажу.

Відповідно до ч.1 ст.10 цього федерального закону до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території російської федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до пенсійного фонду російської федерації.

З вищезазначеного слідує, що законодавством України, так і законодавством рф, передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону № 1058-ІV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених вказаним Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно абз.1 п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р. (в редакції, діючій на момент прийняття спірного рішення) заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до п.2.7 розділу ІІ вказаного Порядку № 22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 розділу ІІ.

Згідно абз.5 п.п.3 п.2.1 розділу II Порядку № 22-1 особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

Як встановлено судом першої інстанції, довідки ООО «РОСНА» №№ 02-15, 02-16, 02-17 від 15.10.2021р., які видані для обчислення пенсії позивача, містять відомості про заробітну плату позивача за період його роботи у ООО «РОСНА» з 2003 по 2017 рік (з розбивкою по місяцях) (а.с.104-106).

Окрім цього, як правильно зауважив суд першої інстанції, вказані довідки №№ 02-15, 02-16, 02-17 від 15.10.2021р. містять відомості, аналогічні відомостям, зазначеним у довідках №№ 109, 110 від 02.11.2020р., які видані ООО «РОСНА» про заробіток позивача для обчислення пенсії.

При цьому, у довідках №№ 109, 110 від 02.11.2020р. вказано первинні документи, на підставі яких вони видані лицьові рахунки за 2003-2017 роки. У цих довідках також містяться відомості про нарахування внесків до пенсійного фонду рф.

Наявність довідок №№ 109, 110 від 02.11.2020р. у матеріалах пенсійної справи позивача не заперечується відповідачем ГУ ПФ України у Львівській обл.

Отже, з урахуванням довідок №№ 109, 110 від 02.11.2020р. пенсійний орган міг об`єктивно встановити, на підставі яких первинних документів видані довідки №№ 02-15, 02-16, 02-17 від 15.10.2021р., адже такі містять аналогічні по відношенню до довідок від 02.11.2020р. відомості про заробітну плату позивача у ООО «РОСНА» за період роботи з 2003 по 2017 роки.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що пенсійним органом належним чином не були досліджені та взяті до уваги всі відомості, які містяться у довідках №№ 109, 110 від 02.11.2020р. як наслідок, не надано належної оцінки довідкам №№ 02-15, 02-16, 02-17 від 15.10.2021р.

Щодо покликань пенсійного органу на те, що у довідках не вказана грошова одиниця, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. обрахунок пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У випадку, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Отже, у довідках ООО «РОСНА» №№ 02-15, 02-16, 02-17 від 15.10.2021р. могла бути вказана лише національна валюта рф.

Апеляційний суд враховує позицією Верховного Суду, викладену у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018р, в якій суд касаційної інстанції вказав, що відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що згідно з ч.3 ст.44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається великий обсяг прав та обов`язків у органів ПФ України при вирішенні питання про призначення/перерахунок пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення/перерахунку.

Органи ПФ України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення/перерахунок пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Таким чином, відповідачі вправі були вжити заходів щодо перевірки достовірності поданих позивачем довідок №№ 02-15, 02-16, 02-17 від 15.10.2021р.

При цьому, позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення ГУ ПФ України в м.Києві від 04.11.2021р. про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 є протиправним та правильно скасовано судом першої інстанції.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Нормами ч.4 ст.45 Закону №1058-ІV передбачено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Встановлено, що ОСОБА_1 03.11.2021р. разом із заявою про перерахунок пенсії подані нові довідки №№ 02-15, 02-16, 02-17 від 15.10.2021р.

Отже, вказані довідки повинні бути враховані при проведенні перерахунку пенсії позивача з дати звернення (з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії), а не з 06.09.2020р., як вказує позивач, що свідчить про наявність підстав для часткового задоволення позову в цій частині.

Щодо проведення перерахунку пенсії з урахуванням одного року роботи за один рік і шість місяців та заробітку, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно п.5 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на підставах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Отже, для пільгового обчислення страхового стажу передбачена можливість надавати вищевказані документи за вибором особи.

Відповідно до п.«д» ст.5 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про упорядкування для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10.02.1960р. працівникам, що переводяться, направляються, запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надати додаткові пільги - зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» №1908-VІІ від 26.09.1967р. постановлено: скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР 10 лютого 1960 року «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з п`яти до трьох років; надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення трудових договорів на строк в три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

В абз.2 п.22 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967р. №530/П-28, передбачено, що пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10.02.1960р. та статтею 3 Указу від 26.09.1967р. надаються додатково працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі і в місця, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни (включаючи осіб, які прибули з власної ініціативи), при умові укладення ними трудових договорів, про роботу в цих районах, місцевостях на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Згідно ст.5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Статтею 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом рф про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993р. передбачено, що громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.

Громадянам Сторін, що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев`ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі.

У випадках, коли законодавством однієї з Сторін, що домовляються, передбачені більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, при призначенні пенсії по старості (за віком) на території даної держави застосовується чинне законодавство цієї Сторони.

Відповідно до ст.4 Угоди про співробітництво в області трудової міграції й соціального захисту трудящих-мігрантів, ратифікованої Законом України № 290/95-ВР від 11.07.1995р., кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою.

Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

У п.2 Розділу Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затв. постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок № 530/П-28 від 16.12.1967р., зазначено, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967р., надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі на підставі укладених ним трудових договорів підтверджується записами в трудовій книжці, архівними довідками та довідками, виданими за його місцем роботи, у яких містяться відомості, зокрема, про періоди його роботи у цих районах і про передбачені законом пільги.

Отже, зарахування періодів роботи позивача в районах Крайньої Півночі у пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік і шість місяців можливе лише щодо періодів роботи до 01.01.1991р., оскільки положення Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993р. лише надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Законами № 1788-XII та № 1058-IV не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991.

Не йдеться про пільгове обчислення такого стажу й в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, Тимчасовій угоді між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993р. та затвердженому відповідно до Тимчасової угоди Порядку переведення і виплати пенсій (постанова правління ПФ України № 10-3 від 07.08.1996р.).

Отже, підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991р. у районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях є відсутніми.

Такі висновки узгоджуються і з правовою позицією, викладеною, зокрема у постановах Верховного Суду від 30.01.2018р. у справі № 676/7065/14-а, від 30.05.2019р. у справі № 348/2974/14-а, від 14.03.2023р. у справі № 160/20914/21.

Водночас, як правильно зауважив суд першої інстанції, у спірному рішенні пенсійного органу не міститься покликань на те, що зарахування періоду роботи позивача в районах Крайньої Півночі у пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік і шість місяців можливе лише щодо періодів роботи до 01.01.1991р.

Окрім цього, у листі ГУ ПФУ у Львівській обл. № 17377-17360/Б-52/8-1300/22 від 29.11.2022р. зазначено про те, що до стажу роботи позивача зарахований період роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, що становить 13 років 07 місяців 11 днів. Проте, з такого листа неможливо встановити, який саме період роботи позивача в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зарахований у пільговому обчисленні.

Таким чином, судом першої інстанції правильно зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. провести перерахунок пенсії позивача з урахуванням пільгового обчислення періоду роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, з урахуванням висновків суду.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що обраний спосіб захисту прав позивача повністю відповідає вимогам діючого законодавства.

Зокрема, відповідно до п.4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р. (в редакції, діючій на момент прийняття спірного рішення), після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, оскільки позивач проживає в с.Старе Село Стрийського району району Львівської обл., звернувся до цього пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, тому судом підставно покладені зобов`язання щодо перерахунку пенсії саме на ГУ ПФ України у Львівській обл.

Будь-яких доводів стосовно інших висновків суду апелянтом не наведено, через що останні слід вважати правильними і обґрунтованими.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для часткового задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені частково у визначений спосіб.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України у Львівській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2023р. в адміністративній справі № 380/13/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Р. Б. Хобор
О. І. Довга
Дата складання повного тексту судового рішення: 07.09.2023р.