Справа № 344/13082/23
Суддя: Пастернак І. А.
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/170/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Дементьєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії БАД №752800 від 09.07.2023 року в справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії БАД №752800 від 09.07.2023 року в справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що оскаржуваною постановою його визнано винуватим у тому, що він 09.07.2023 о 20.00 год. в м. Івано-Франківську по вул. Набережна 36 здійснював рух на Т3 BMW 730 нз. НОМЕР_1 , при цьому з 13.05.2023 Івано-Франківським міським судом був позбавлений права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 гривень. Вважає, що вказана постанова від 09.07.2023 серії БАД № 752800 складена поліцейським взводу 2 роти 1 БУПП у в Івано-Франківській області капралом поліції Петрівим В.М. без повного, всебічного та об?єктивного вивчення обставин справи.

Так, 09.07.2023 він взагалі не керував жодним транспортним засобом, що можуть підтвердити свідки. 09.07.2023 працівники поліції ствердили, нібито він керує автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Івано-Франківського міського суду, а також, що він перебуває у стані алкогольного сп?яніння. При цьому він не тільки не керував будь-яким автомобілем, а навіть не перебував усередині автомобіля. Жодних доказів на підтвердження нібито керування ним автомобілем поліцейські не надали. Зі змістом постанови від 09.07.2023 серії БАД № 752800 він не згідний, тому що автомобілем того дня чи в інші дні після позбавлення його судом права керування транспортними засобами не керував. У зв?язку з цим жодних правових підстав складати шодо нього оскаржувану постанову у поліцейської не було. Вважає, що у поліцейських були відсутні підстави, підтверджені належними доказами, про порушення ним 09.07.2023 ПДР, у зв?язку з чим було складено оскаржувану постанову.

21.08.2023 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якій вказав, що факт керування позивачем належним йому транспортним засобом підтверджується поясненнями гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відеозаписами з портативних відеореєстраторів на яких вони вказують на гр. ОСОБА_1 саме, як на водія вказано транспортного засобу. Факт порушення ПДР позивачем був виявлений поліцейським, який з дотриманням вимог закону та обгрунтовано прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Представник позивача, позивач у судовому засіданні позов підтримали, просили його задоволити.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив, просив у позові відмовити.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно оскаржуваної постанови БАД №752800 від 09.07.2023 року ОСОБА_1 09.07.2023 о 20.00 год. в м. Івано-Франківську по вул. Набережна 36 здійснював рух на Т3 BMW 730 нз. НОМЕР_1 , при цьому з 13.05.2023 Івано-Франківським міським судом був позбавлений права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП. У зв`язку з чим на нього накладено штраф у розмірі 20 400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КупАП.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Правилами дорожнього руху України, що затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, визначається порядок дорожнього руху на всій території України, за порушення якого особи несуть відповідальність передбачену законодавством.

Згідно із п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм Правил дорожнього руху.

Представник відповідача на підтвердження своїх заперечень, викладених у відзиві на адміністративний позов та законності винесення постанови долучили оптичний диск з відеозаписом.

Судом було переглянуто відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, однак даний відеозапис не містить інформації про фіксацію правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням, наведеним у статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З врахуванням наведеного, суд доходить висновку, що відповідачем не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт керування ОСОБА_1 09.07.2023 року транспортним засобом, будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами та, відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, у зв`язку з чим, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1, 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З наданої копії посвідчення серії НОМЕР_2 від 16.08.2017 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, а тому відповідно до Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, з урахуванням задоволення позову, з відповідача УПП в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 536,80 грн.

На підставі викладеного, відповідно до ч.1 ст.126, 251, 252 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 241-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії БАД №752800 від 09.07.2023 року в справі про адміністративне правопорушення задоволити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія БАД №752800 від 09.07.2023 року винесену поліцейським взводу 2 роти 1 БУПП в Івано-Франківській області капралом поліції Петрівим В.М. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, яке розташоване за адресою: вул. Юності, 23, с. Микитинці Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області на користь держави з зарахуванням на рахунок UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106 536,80 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 08.09.2023 року.

Суддя Пастернак І.А.