Справа № 160/14961/20
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -
12.11.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якій позивач просить:
- стягнути суму податкового боргу в розмірі 2153446,48 грн. з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ).
08 грудня 2020 року до канцелярії суду від відповідача надійшла заява, в якій останнім, зокрема, було зазначено, що ФОП ОСОБА_1 було припинено.
При цьому, відповідно до довідки начальника відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року №41 суддя Турова Олена Михайлівна з 08.02.2021р. по 26.02.2021р., включно, була тимчасово непрацездатна, а з 01.03.2021р. по 05.03.2021р., включно, - перебувала у щорічній відпустці.
11 лютого 2021 року до канцелярії суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, яким надано для долучення до матеріалів справи розрахунок заборгованості ОСОБА_1 станом на 10.02.2021р., згідно з яким податковий борг відповідача складає 2153446,48грн.
Наступне підготовче судове засідання призначено на 11 травня 2021 року о 15:00 год.
15 квітня 2021 року до канцелярії суду від відповідача надійшла заява про огляд письмових доказів у судовому засіданні.
30 квітня 2021 року до канцелярії суду від відповідача надійшла заява про перенесення судового засідання у зв`язку із перебуванням представника відповідача адвоката Сігало В.Л. у щорічній відпустці до 13.05.2021 та перебування його за кордоном.
11 травня 2021 року до канцелярії суду від представника позивача надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача та клопотання про заміну сторони.
26 травня 2021 року від представника позивача до канцелярії суду надійшла заява про проведення судового засідання 26.05.2021 р. в порядку письмового провадження.
06.12.2021 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання, в якому останній зазначає, що ухвалу суду у справі №160/8077/21 від 10.06.2021 року, якою позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень було повернуто позивачеві, станом на теперішній час позивач не отримував, проте, дізнавшись про її постановлення, відповідач має намір оскаржити її в апеляційному порядку.
11.10.2022 року до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому останнім зазначено, що через військовий стан він був вимушений покинути власну домівку та шукати притулок в іншій місцевості, тому особиста участь відповідача у призначених судових засіданнях найближчим часом є неможливою з поважних причин.
Разом з тим, жодних доказів існування обставин, наведених у клопотанні про відкладення розгляду справи (переїзду в інші місцевість (квитки, довідка ВПО тощо)), позивач не надав, як і не надав жодних доказів та не навів жодних доводів щодо неможливості прибути до суду з іншої місцевості, де він мешкає на теперішній час, або взяти участь у розгляді справи за допомогою засобів відеоконференцзв`язку, що, у свою чергу, свідчить про необґрунтованість клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.
У судове засідання 12.10.2022р. представники сторін не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).
Згідно з ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фіксування судового засідання відповідно до статті 229 КАС України не здійснювалося, тому керуючись приписами пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд заяви судом вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.
Таким чином, враховуючи необґрунтованість клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та, відповідно, відсутність підстав для його задоволення, суд дійшов висновку про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження відповідно до пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебував на податковому обліку в Нікопольському правлінні (Нікопольське відділення) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області як фізична особа-підприємець з 29.11.2001р. по 18.12.2019р., основним видом господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 відповідно до КВЕД-2010 було «Неспеціалізована оптова торгівля» код 46.9.
Як слідує з матеріалів справи, в тому числі з наданого позивачем розрахунку заборгованості, податковий борг ОСОБА_1 складається із заборгованості з податку на додану вартість, з податку на доходи фізичних осіб, з військового збору, з адміністративних штрафів та інших санкцій, а також пені на загальну суму 2153446,48грн. та виник у зв`язку із несплатою відповідачем у встановлені законом строки сум самостійно задекларованих грошових зобов`язань, а також узгоджених грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом, відповідно до податкових повідомлень-рішень, що не були оскаржені відповідачем у встановлені законом строки, а також нарахованої пені, а саме:
1) Заборгованість з податку на додану вартість на суму 1227719,40грн, яка виникла внаслідок несплати:
- нарахованої пені на суму 70 595,89 грн.;
2) Заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в загальній сумі 854 046, 54 грн., яка виникла внаслідок несплати:
- нарахованої пені на суму 116 878,73 грн.
3) Заборгованість з військового збору, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування, в загальній сумі 71 170,54 грн., яка виникла внаслідок несплати:
- нарахованої пені на суму 9 739,89 грн.
4) Заборгованість з адміністративних штрафів та іншими санкціями, в загальній сумі 510,00 грн., яка виникла внаслідок несплати:
Згідно з п.п.16.1.3, п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п.36.1-36.3 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Пунктом 54.1 ст.54 Податкового кодексу України визначено, що, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому відповідно до статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Також п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно з п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином вручені, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Відповідно до абз.1, 2 п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
При цьому пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Водночас, відповідно до приписів п.56.1, п.56.2 ст.56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.
Згідно з п.56.3 ст.56 Податкового кодексу України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.
Відповідно до п.56.15 ст.56 Податкового кодексу України скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим пункту 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
За приписами п.п.56.17.1 п.56.17 ст.56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження закінчується, зокрема, днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у строк, передбачений абзацом першим пункту 56.3 цієї статті.
Абзацом 8 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108-1.2 статті 108-1 цього Кодексу.
Судом встановлено, що у період з 11.02.2019р. по 23.02.2019р. Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 року.
При цьому, доказів оскарження відповідачем в адміністративному або судовому порядку вищевказаного податкового повідомлення-рішення станом на час звернення позивача до суду з цим позовом не було, у зв`язку із чим визначені ним грошові зобов`язання, з урахуванням приписів п.п.56.17.1 п.56.17, абз.8 п.56.17 ст.56 Податкового кодексу України, набули статусу узгоджених 11.04.2019р., що відповідачем не спростовано.
При цьому, доказів оскарження відповідачем в адміністративному або судовому порядку вищевказаних податкових повідомлень-рішень станом на час звернення позивача до суду з цим позовом не було, у зв`язку із чим визначені ними грошові зобов`язання, з урахуванням приписів п.п.56.17.1 п.56.17, абз.8 п.56.17 ст.56 Податкового кодексу України, набули статусу узгоджених 22.05.2019р., що відповідачем не спростовано.
Так, згідно з п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
При цьому, доказів оскарження відповідачем в адміністративному або судовому порядку вищевказаного податкового повідомлення-рішення станом на час звернення позивача до суду з цим позовом не було, у зв`язку із чим визначені ним грошові зобов`язання, з урахуванням приписів п.п.56.17.1 п.56.17, абз.8 п.56.17 ст.56 Податкового кодексу України, набули статусу узгоджених, що відповідачем не спростовано.
Разом з тим, судом встановлено, що під час розгляду цієї справи у суді ОСОБА_1 у травні 2021 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (справа №160/8077/21, суддя Каднікова Г.М.) про визнання протиправними та скасування:
Однак, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2021р. у справі №160/8077/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень повернуто.
Станом на теперішній час відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень та КП «ДСС» вищевказана ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2021р. у справі №160/8077/21 в апеляційному порядку не оскаржена та є такою, що набрала законної сили.
Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Приписами п.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України встановлено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня. При цьому нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.
Так, судом встановлено, що у зв`язку із несплатою відповідачем у встановлені законом строки сум узгоджених грошових зобов`язань з податку на додану вартість контролюючим органом відповідно до п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України на суму цього податкового боргу нарахована пеня у загальному розмірі 70 595,89 грн., а саме:
Крім цього, у зв`язку із несплатою відповідачем у встановлені законом строки сум узгоджених грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб була нарахована пеня у загальній сумі 116 878,73 грн., а саме:
Також у зв`язку із несплатою відповідачем у встановлені законом строки сум узгоджених грошових зобов`язань з військового збору була нарахована пеня у загальній сумі 9 739,89 грн., а саме:
Таким чином, на податкову заборгованість відповідача згідно з п.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України контролюючим органом нараховано пеню у загальному розмірі 197214,51грн.
Враховуючи, що вищевказана сума податкових зобов`язань відповідача, в тому числі і пені, у загальному розмірі 2 153 446,48 грн. (заборгованість з податку на додану вартість 1227719,40грн, з податку на доходи фізичних осіб 854 046, 54 грн., з військового збору 71 170,54 грн., за адміністративними штрафами та іншими санкціями 510,00 грн.) є узгодженою та не сплаченою у встановлений законодавством строк, як наслідок ця сума є податковим боргом у розумінні приписів п.п.14.1.175 п.14.1 cт.14 Податкового кодексу України.
Зважаючи на наведене, суд доходить висновку, що позивачем доведено та підтверджено відповідними доказами наявність у відповідача станом на час розгляду справи судом податкового боргу, що підлягає стягненню у розмірі 2 153 446,48 грн.
Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Як свідчать матеріали справи, з урахуванням приписів вказаної статті Податкового кодексу України, контролюючим органом була виставлена податкова вимога форми «Ф» №3248-58 від 14.02.2020р. про сплату відповідачем наявного у нього на той час (13.02.2020р.) податкового боргу у сумі 2 153 446,48 грн., яка надіслана засобами поштового зв`язку на податкову адресу ОСОБА_1 .
Доказів оскарження відповідачем податкової вимоги форми «Ф» №3248-58 від 14.02.2020р. ані в адміністративному, ані в судовому порядку суду не надано.
Згідно з п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
На момент звернення позивача до суду податковий борг непогашений і не списаний.
Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
При цьому, пунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Приписами пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що позивачем суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх вимог щодо стягнення з відповідача наявної у нього заборгованості по узгодженим грошовим зобов`язанням у загальному розмірі 2153446,48грн, натомість відповідачем не було надано суду ані доказів скасування податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виникла така заборгованість, ані доказів сплати цього податкового боргу у встановлені законодавством строки, отже позовні вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області підлягають задоволенню.
Щодо посилання відповідача на припинення його підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця, суд зазначає, що згідно з абз.2 п.97.3 ст.97 Податкового кодексу України у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи, відтак, припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця не є перешкодою для стягнення наявного податкового боргу з ОСОБА_1 саме як з фізичної особи, а не фізичної особи-підприємця.
Враховуючи викладені обставини у сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.
Оскільки витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, не здійснювались, тому підстави для розподілу таких витрат відсутні, а судові витрати на сплату судового збору позивачу суб`єкту владних повноважень відповідно до приписів ст.139 КАС України не відшкодовуються.
Керуючись статтями 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь держави суму податкового боргу у розмірі 2153446,48грн (два мільйони сто п`ятдесят три тисячі чотириста сорок шість гривень 48 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова