Справа № 560/2252/23
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2252/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

07 вересня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

17 лютого 2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.01.2023 № 90 щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу";

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 24.01.2023 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 60 % суми заробітної плати з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, врахувавши до розрахунку пенсії виплати, зазначені у довідках від 23.01.2023 № 84/С/22-01-10-02-06 та № 85/С/22-01-10-02-06, виданих Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 18 травня 2023 року адміністративний позов задовольнив.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 25.05.1993 по 20.01.2023 в органах Державної податкової служби України.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.01.2023 № 90 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу".

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 24.01.2023 пенсії державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 28.12.1993 року № 3723-XII в розмірі 60 % суми заробітної плати, з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 23.01.2023 року № 84/С/22-01-10-02-06 та № 85/С/22-01-10-02-06, виданих Головним управлінням ДПС України у Хмельницькій області, з врахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що такого виду і умов пенсійного забезпечення як пенсія по інвалідності відповідно до Закону №889 не передбачено, як і не передбачено форму довідки для призначення пенсії державного службовця по інвалідності.

На думку апелянта, переведення позивача з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ буде суперечити правовій нормі, встановленій ч. 9 ст. 37 Закону №3723-ХІІ.

Також, апелянт вважає, що судом першої інстанції проігноровано, що період роботи в державній податковій інспекції у Хмельницькій області не підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ, оскільки посада позивача не відноситься до посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ.

Враховуючи відсутність у позивача як 20-річного стажу, так і 10-річного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, апелянт зазначає, що зобов`язання суду першої інстанції перевести позивача на пенсію по інвалідності згідно до Закону України «Про державну службу» з врахуванням довідок про заробітну плату від 23.01.2023 № 84/С/22-01-10-02-06 та № 85/С/22-01-10-02-06, виданих Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області, є безпідставним та необґрунтованим.

Таким чином, апелянт вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення адміністративного позову та зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача з 25.05.1993 по 20.01.2023 в органах Державної податкової служби України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26.06.2019 позивачу встановлено 2 групу інвалідності довічно, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

На підставі заяви позивача від 08.07.2019 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.07.2019 року № 90 призначено ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Наказом Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 18.01.2023 року № 36-о державну службу ОСОБА_1 , з 20.01.2023 припинено та звільнено із займаної посади головного державного інспектора в зв`язку із виходом на пенсію по інвалідності, згідно п. 7 ч. 1 ст. 83 Закону України "Про державну службу".

24.01.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV, на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Для обчислення розміру пенсії по інвалідності державного службовця, позивач до заяви додала довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року № 1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям" від 23.01.2023 року № 84/С/22-01-10-02-06-про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), № 85/С/22-01-10-02-06-про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, та № 86/С/22-01-10-02-06.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.01.2023 року № 90 позивачу відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах за час перебування на яких було присвоєно персональні та спеціальні звання, до стажу державної служби не враховуються. Стаж державного службовця у позивача становить 1 рік, 10 місяців, 25 днів.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, листом від 13.02.2023 року № 2200-0304-8/11014 повідомило позивача про те, що за її заявою від 24.01.2023 року, про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, оскільки зазначеним Законом не передбачено призначення пенсії по інвалідності державним службовцям які не мають права на призначення пенсії відповідно до пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідачів, звернулась з адміністративним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 , підлягає задоволенню з таких підстав:

-2 група інвалідності довічно встановлена позивачу під час її перебування на державній службі;

-позивач має достатньо страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV, оскільки така пенсія їй була призначена з 26.06.2013;

-станом на 1 травня 2016 року позивач перебувала на державній службі, так як працювала на посадах спеціалістів в апараті органів державної податкової служби та мала стаж такої служби не менше 10 років, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці;

-державна служба позивача припинена 20.01.2023, заяву про переведення її з пенсії по інвалідності призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" подала 24.01.2023 року;

-на дату звернення позивача із заявою про переведення на інший вид пенсії, стаж її державної служби становив більше 20 років;

-для одержання пенсії державного службовця по інвалідності у позивача відсутня необхідність досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 28 Закону № 1058-IV, оскільки в таких випадках необхідний тільки стаж для призначення пенсії по інвалідності.

Також, з врахуванням вимог ч. 2 ст. 9 КАС України, суд першої інстанції зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 25.05.1993 по 20.01.2023 в органах Державної податкової служби України.

Враховуючи викладене, у позивача виникло право на переведення її на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до поданої нею заяви від 24.01.2023.

Суд першої інстанції вказав, що оскільки позивач має право на переведення її з пенсії по інвалідності, призначену відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 889-VIII з врахуванням статті 37 Закону № 3723-XII, необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.01.2023 року № 90, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 , з 24.01.2023 пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (далі-Закон № 889-VIII), в Прикінцевих та Перехідних положеннях якого закріплено, що Закон № 3723-ХІІ (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII втратив чинність.

Так, пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року-страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями,-у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що до стажу державної служби для визначення права на пенсію позивачу не зараховуються період роботи в органах державної податкової служби, які на думку, відповідача не відносяться до категорій посад, визначених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині з огляду на наступне.

Зі змісту копій трудової книжки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 в період з 25.05.1993 по 20.01.2023 працювала в органах державної податкової служби. 02.01.1995 прийняла присягу державного службовця.

Спеціальним законом, що визначав статус Державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності був Закон України від 04.12.1990 року №509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (надалі - Закон України №509-XII).

Цим законом визначено, що посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Колегія суддів звертає увагу, що як Законом №889-VIII від 10.12.2015, так і нормами діючих до нього Закону №3723-XII і Закону №509-ХІІ та Порядку №283 передбачалось зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів.

Згідно із п.9 Порядку присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 року №839 (надалі - Порядок №839) посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 року №306 "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" (далі - Постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку податкового органу, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.

Таким чином, в органах державної податкової служби присвоюються спеціальні звання, які прирівнюються до відповідного рангу державного службовця.

Верховний Суд України сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08 жовтня 2013 року у справі № 21-275а13 вказано, що аналіз положень ст. 37 Закону № 3723, Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 року № 509-ХІІ (чинного на час роботи позивача в податковому органі) дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723.

Аналогічний підхід щодо застосування викладених норм права висловлений Верховним Судом у постанові від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в даній частині є необґрунтованими.

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 25.05.1993 по 20.01.2023 в органах Державної податкової служби України.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 24.01.2023 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ в розмірі 60% суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, врахувавши до розрахунку пенсії виплати, зазначені у довідках від зазначеної у довідках від 23.01.2023 року № 84/С/22-01-10-02-06 та № 85/С/22-01-10-02-06, виданих Головним управлінням ДПС України у Хмельницькій області, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.9 ст.37 Закону №3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), за останньою зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Також, пенсія державного службовця призначається і особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року за результатами апеляційного перегляду рішення Верховного Суду 04 квітня 2018 року у зразковій справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).

Отже, не зважаючи на те, що з 01.06.2016 Закон України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу" втратив чинність, після вказаної дати особи, що працювали на державній службі за наявності передбачених ст. 37 цього закону підстав, мають право на пенсію державного службовця.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 26.06.2019.

Також, згідно відомостей з трудової книжки № НОМЕР_1 , 20.01.2023 позивача звільнено з посади головного державного інспектора у зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності.

При цьому, 24.01.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу».

Колегія суддів звертає увагу, що за наявності в особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, законодавець не забороняє останній після призначення пенсії, перейти з одного виду пенсії на інший, або звернутись до органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за іншим законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" затверджено Порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII (далі Порядок).

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктами 5 та 6 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб №622 передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

Колегія суддів зазначає, що довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №84/С/22-01-10-02-06 від 23.01.2023 та довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби №85/С/22-01-10-02-06 від 23.01.2023 видана за посадою, яку на момент звільнення обіймала ОСОБА_1 , та містять відомості про складові заробітної плати, зазначення розміру яких дає обґрунтовані підстави для висновку, що вказані довідки відповідають вимогам Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб №622.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-XII, з врахуванням вищезазначених довідок.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається/

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.