Справа № 400/9945/23
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2023-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2023 р. № 400/9945/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,

про:зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов`язання зробити перерахунок пенсії за віком з 01.03.2023 року відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та постанови КМУ № 168 від 24.02.2023 і виплатити перераховану пенсію, з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідач всупереч ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та постанови КМУ № 168 від 24.02.2023 не перерахував пенсію позивача.

Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні пенсії, оскільки відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії позивача відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та постанови КМУ № 168 від 24.02.2023.

Відповідно до ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

ОСОБА_1 з 2004 отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV.

З 01.04.2019 року позивачка була знята з пенсійного обліку у зв`язку з виїздом до Сполучених Штатів Америки. При цьому відповідач провів позивачці виплату пенсії за шість місяців з 01.03.2019 року по 31.08.2019 року.

Рішенням від 26.07.2021 року у справі № 400/4061/21 Миколаївський окружний адміністративний суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2019 року та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.09.2019 року на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з компенсацією втрати частини доходів.

Відповідач поновив виплату пенсії позивачці у розмірі, в якому її виплата була припинена, 5 307, 05 грн. Після досягнення позивачкою пенсійного віку відповідач не перерахував розмір її пенсії, а продовжив виплачувати пенсію у зменшеному розмірі у тому, в якому було поновлено її виплату на виконання рішення суду від 26.07.2021 року у справі № 400/4061/21.

Не погодившись з такими діями Головного управління ПФУ в Миколаївській області ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.06.2022 року у справі №400/193/22 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яка полягає у нездійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році»; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яка полягає у нездійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 без застосування відсотка зниження пенсії за достроковий вихід на пенсію відповідно до пункту 7-2 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: ненарахуванні та невиплаті її в повному розмірі (у розмірі 100 % пенсії за віком); зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській здійснити з 07.07.2021 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році», а також без застосування відсотка зниження пенсії за достроковий вихід на пенсію відповідно до пункту 7-2 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нарахувавши її у повному розмірі (у розмірі 100 % пенсії за віком) та виплатити з 07.07.2021 ОСОБА_1 перераховану пенсію, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

27 липня 2022 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою, в якій просила зробити перерахунок своєї пенсії за віком з 01 березня 2022 року відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058 і постанови КМУ №118 від 16.02.2022 року та виплатити перераховану пенсію.

Листом від 23.08.2022 року за вих. №7958-7561/Х- 02/8-1400/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області відмовило у проведенні перерахунку пенсії.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.12.2022 по справі № 400/4133/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зробити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком (переглянути її розмір) з 01 березня 2022 року відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та постанови Кабінету міністрів України №118 від 16.02.2022 року і виплатити ОСОБА_1 перераховану пенсію, з урахуванням виплачених сум.

12.05.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком з 01.03.2023 року відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та постанови КМУ № 168 від 24.02.2023.

Листом від 26.05.2023 відповідач відмовив у перерахунку пенсії позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV, для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

П. 1 постанови КМУ 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" встановлено, що з 1 березня 2023 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.

Відповідач перерахунок пенсії позивача відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та постанови КМУ № 168 від 24.02.2023 не здійснив.

Тому позов належить задовольнити.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 139 КАС України.

Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати у сумі 4073,60 грн., з яких 1073,60 грн. судового збору та на правничу допомогу у сумі 3000,00 грн.

До матеріалів позову додано: квитанцію до прибуткового ордера від 17.07.2023 року, копію свідоцтва адвоката серії МК № 000927, ордер від 18.07.2023серії ВЕ № 1093373, договір про надання правничої (правової) допомоги від 17.03.2023, додаток № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 17.03.2023, опис виконаних робіт, наданих послуг та правничої допомоги за договором від 17.07.2023 про надання правничої (правової) допомоги.

Відповідач у відзиві зазначив про необгрунтованість та безпідставність стягнення на користь позивача 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 132 КАС України визначено види судових витрат. Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з частинами першою - третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію (зокрема, постанови від 20 травня 2020 року у справі №240/3888/19, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, від 11 грудня 2019 року у справі №2040/6747/18), що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 по справі № 640/194/98/19.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Тому, зважаючи на незначний обсяг матеріалів справи (поданих позивачем доказів), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача.

Судовий збір розподіляється відповідно до ст.139 КАС України та підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) задовольнити.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком з 01.03.2023 року відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та постанови КМУ № 168 від 24.02.2023 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", з урахуванням виплачених сум.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.), сплачений квитанцією № 0.0..1 від 26.07.2023 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко