Справа № 580/6684/23
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року справа № 580/6684/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом адвоката Ремші Д.С. від імені ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

31.07.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвоката Ремші Д.С. (18001, м.Черкаси, бул.Шевченка, буд.290, офіс 5) від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області (46001, м.Тернопіль, Майдан Волі, буд.3; ) (далі відповідач 2) про:

визнання протиправним і скасування рішення відповідача 2 від 27.06.2023 №18 про відмову їй у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язання відповідача 1 призначити їй з 20.06.2023 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 14.10.1985 до 20.07.1988 на підставі трудової книжки серії НОМЕР_2 та архівних довідок від 03.09.2019 №01/1/1/1315, від 03.09.2019 №01/1/1/1313 та від 03.09.2019 №01/1/1/1314, виданих Акціонерним товариством «Газпромнафта-Ноябрьськнафтогаз»;

стягнення на її користь пропорційно за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Обґрунтовуючи зазначив, що відповідачі відмовили позивачці у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу за його наявності. Вважає, що відповідачі порушуючи закон відмовили у призначені пенсії. Трудова книжка позивачки заповнена відповідно до вимог Інструкції №58 та містить всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких вона прийнята на таку роботу. Записи засвідчені відтиском печаток підприємств та не містять ні виправлень, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватися у їх достовірності. Вказав, що орієнтовний розрахунок витрат, які позивачка понесла (планує понести) у зв`язку з розглядом справи, становить 11073,60грн, з яких 10000,00грн витрати на професійну правничу допомогу та 1073,60грн судовий збір за подання позову. Докази понесення витрат на правничу допомогу будуть подані протягом 5 днів з дня винесення рішення суду.

Ухвалою суду від 07 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд правилами спрощеного письмового провадження відповідно до ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Також встановлено відповідачу строк, тривалістю 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву та доказів. Вказану ухвалу відповідачі та представника позивачки отримали 07.08.2023, що підтверджується довідками про доставку електронних листів в їх електронні кабінети.

23.08.2023 від відповідача 1 до суду надійшов відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтовуючи зазначив, що до трудового стажу позивачки не врахований період роботи з 14.10.1985 до 13.10.1986, оскільки запис у трудовій книжці про звільнення не засвідчений відбитком печатки, що є порушенням Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах установах, організаціях», затвердженої ДК СРСР від 20.06.1974 №162. Архівна довідка від 03.09.2019 №01/1/1315 ВАТ «Газпромнафта Ноябрьськнафтогаз» не відповідає чинним вимогам, оскільки відсутнє проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ складений. Відповідач 1 на даний час не має змоги направити запит до Пенсійного фонду Російської Федерації щодо отримання відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку позивачки, оскільки установа знаходиться на території Російської Федерації, а АТ «Укрпошта» з 24.02.2022 тимчасово припинило приймання всіх міжнародних відправлень до вказаної країни та Республіки Білорусь. 11.06.2022 Росія в односторонньому порядку вийшла з Угоди про гарантії прав держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Відповідно до постанови КМУ від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» Україна вийшла зі вказаної Угоди. З 19.06.2023 обчислення страхового стажу, набутого в республіках колишнього СРСР, а в подальшому незалежних державах та врахування нарахованої на їх території заробітної плати здійснюватиметься відповідно до законодавства України з урахуванням двосторонніх угод/договорів. До страхового стажу позивачки не зараховано період роботи з 01.01.1992 до 03.04.1993, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду країни, на території якої позивачка здійснювала трудову діяльність. Посилався на висновки Верховного Суду у постанові від 29.03.2023 у справі №360/4129/20. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу зазначив, що відсутні документи, які б підтвердили фактичне отримання та оплату отриманих послуг від адвоката, а саме відсутній договір про надання правової допомоги, детальний розрахунок понесених витрат, акт виконаних робіт та касові документи про фактичну сплату коштів. Тому відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу адвоката.

Відповідач 2 правом подати відзив не скористався, про причини суд не повідомив.

Всі подані сторонами документи долучені судом до матеріалів адміністративної справи.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з архівною довідкою Акціонерного товариства «Газпромнафта-Ноябрьськнафтогаз» від 03.09.2019 №01/1/1/1315 позивачка працювала контролером в Нафтовидобувному управлінні «Холмогорнефть» Виробничого об`єднання «Ноябрьськнафтогаз» з 14.10.1985 (наказ від 11.10.1985 №242-к) до 13.10.1986 (наказ від 10.10.1986 №185-к за переводом в УМР треста «ННСС»).

Відповідно до архівної довідки Акціонерного товариства «Газпромнафта-Ноябрьськнафтогаз» від 03.09.2019 №01/1/1/1314 позивачка працювала контролером по технічному стану автотранспортних засобів повний робочий день в У правлінні механізованих робіт тресту «Ноябрьськнафтогазспецстрой» Виробничого об`єднання «Ноябрьськнафтогаз» з 20.10.1986 (наказ від 17.10.1986 №57а-к) до 26.05.1987 (наказ від 28.05.1987 №95-к за власним бажанням щодо догляду за дитиною дошкільного віку).

Згідно з архівною довідкою Акціонерного товариства «Газпромнафта-Ноябрьськнафтогаз» від 03.09.2019 №01/1/1/1313 позивачка працювала вихователем повний робочий день в Житлово-комунальній конторі Ноябрського виробничого управління з експлуатації і ремонту об`єктів міського господарства Виробничого об`єднання «Ноябрьськнафтогаз» з 05.01.1988 (наказ від 30.12.1987 №2-к) до 20.07.1988 (наказ від 20.07.1988 №56-к за власним бажанням).

20.06.2023 позивачка звернулася заявою до Черкаського відділу обслуговування громадян №1, №2, №3 Головного управління ПФУ в Черкаській області, в якій просила призначити їй пенсію за віком. Заява прийнята 20.06.2023 та зареєстрована за №10499. До неї додала довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру від 19.02.2008, заяву про призначення пенсії від 20.06.2023 №10499, паспорт № НОМЕР_3 , посвідчення НОМЕР_4 , витяги, заяву про спосіб виплати пенсії від 08.06.2023, свідоцтво про народження дитини НОМЕР_5 , витяг щодо одруження, трудову книжку НОМЕР_6 .

27.06.2023 відповідач 2 прийняв рішення №18 про відмову у призначенні пенсії позивачці. У рішенні зазначив, що вік заявниці 60 років 02 місяці. Стаж для визначення права на призначення пенсії за віком становить 16 років 11 місяців 14 днів, а страховий стаж 16 років 07 місяців 04 дні. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період з 14.10.1985 до 13.10.1986 відповідно до записів у трудовій книжці, оскільки запис про звільнення не засвідчений відбитком печатки та даний період згідно з довідкою ВАТ «Газпромнафта-Ноябрьськнафтогаз» від 03.09.2019 №01/1/1315, оскільки документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31.12.1991, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан та інші документи враховуються при призначені пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій складений документ. Також не враховано період роботи в Російській Федерації з 01.01.1992 до 03.04.1993.

Листом від 06.07.2023 відповідач 1 повідомив позивачку про прийняте відповідачем 2 рішення.

Тому позивачка звернулася в суд з позовом.

Суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Частиною першою ст. 9 Закону України № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 24 Закону №1058-IV закріплено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До дати набрання чинності Законом №1058-IV, а саме до 01.01.2004 стаж вимірювався часом роботи - трудовий стаж. Так відповідно до норм Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР», який набрав чинності 15.05.1990, норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», що набрав чинності 01.01.1992 та в редакції Закону від 11.02.1998, що діяла станом на 18.08.1999 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників на той час регулювався Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників (далі Основні положення), які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310.

Отже, до стажу роботи має бути зараховано роботу, виконану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст.26 Закону №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Отже, з досягненням особою 60 років та за наявності станом на 01.01.2023 страхового стажу не менше 30 років особа має право на отримання пенсії за віком.

Суд врахував, що позивачці на дату звернення заявою від 20.06.2023 та прийняття вказаного вище рішення було 60 років 02 місяці. Отже, у цій частині вона відповідає вказаній вище вимозі Закону щодо віку, з якого набувається право на пенсію, та відповідач щодо вказаного не заперечував.

Статтею 44 Закону №1058-VI визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок).

Пунктом 2.1 Порядку визначений перелік документів, які подаються для призначення пенсії за віком, серед яких за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з п.2.10 Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Відповідно до п.4.2 Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Отже, відповідач наділений правом перевіряти надані особою документи для призначення пенсії та вірного її обчислення.

На підставі ч.1 ст.62 Закону №1788 основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише за відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію за віком, підтверджуючими документами можуть бути довідки підприємств, установ, організацій та їх правонаступників.

Щодо записів трудової книжки про спірний період роботи позивачки, а саме з 14.10.1985 до 20.07.1988.

У трудовій книжці НОМЕР_6 позивачки відповідно до записів під №5-10 зазначено, що з 14.10.1985 прийнята контролером 4 розряду на трубну базу в Нафтовидобувне управління «Холмогорнефть» (наказ від 11.10.1985 №242-к). 13.10.1986 звільнена за переводом в УМР треста «ННСС» (наказ від 10.10.1986 №185-к). Вказаний запис завірений підписом відповідального працівника. Перед наступним записом проставлено печатку Управління підприємства, в яке переведена позивачка. 21.10.1986 прийнята за переводом контролером по технічному стану автотранспортних засобів в У правління механізованих робіт тресту «Ноябрьськнафтогазспецстрой» Виробничого об`єднання «Ноябрьськнафтогаз» (наказ від 17.10.1986 №57а-к). 26.05.1987 звільнена за власним бажанням щодо догляду за дитиною дошкільного віку (наказ від 28.05.1987 №95-к). Вказаний запис завірений підписом відповідального працівника та проставлений відповідний штамп підприємства. 05.01.1988 прийнята вихователем у садочок «Білосніжка» Житлово-комунальної контори Ноябрського виробничого управління з експлуатації і ремонту об`єктів міського господарства Виробничого об`єднання «Ноябрьськнафтогаз» (наказ від 30.12.1987 №2-к). 20.07.1988 звільнена за власним бажанням щодо догляду за дитиною дошкільного віку (наказ від 20.07.1988 №56-к). Вказаний запис завірений підписом відповідального працівника та скріплений штампом підприємства.

Щодо доводів відповідачів про відсутність засвідчення відбитком печатки запису у трудовій книжці про звільнення позивачки за період з 14.10.1985 до 13.10.1986 та не врахування його до стажу позивачки суд урахував.

На дату внесення запису вказаних вище записів про прийняття позивачки на роботу у період 14.10.1985 та звільнення 13.10.1986 за переведенням на теж підприємство діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85) (далі Інструкція №162).

Відповідно до підп.1.1п.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з підп.2.2 п.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дату народження, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Окремих вимог щодо внесення запису до трудової книжки про прийом на роботу в зазначеній Інструкції не було передбачено.

Згідно з п.4.1. Інструкції №162 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені в трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Водночас згідно з абз.13 п.2.13 Інструкції №162 переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформляється у такому ж порядку, як і прийом на роботу. Тобто, щодо такого запису не вимагається засвідчення печаткою підприємства.

У спірному періоді, а саме з 14.10.1985 до 13.10.1986 та у подальшому позивачка працювала на одному і тому ж підприємстві та згідно з записом №6 звільнена із-за переведення. Вказаний запис завірений підписом відповідального працівника. Перед наступним записом проставлено печатку Управління підприємства, в яке переведена позивачка. Записи щодо спірного періоду виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, що відповідають відомостям зазначених вище архівних довідок.

Докази, які би свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці відсутні. При цьому відповідачі не заперечують їх достовірність, а в своїх аргументах посилається лише на невідповідність довідки ВАТ «Газпромнафта-Ноябрьськнафтогаз» від 03.09.2019 №01/1/1315, оскільки на ній не проставлений апостиль компетентним органом держави, в якій вона складена. Щодо зазначених доводів суд урахував, що вказана архівна довідка підтверджує інформацію, зазначену у трудовій книжці позивачки, щодо її роботи у спірному періоді з 14.10.1985 (наказ від 11.10.1985 №242-к) до 13.10.1986 (наказ від 10.10.1986 №185-к за переводом в УМР треста «ННСС») в Нафтовидобувному управлінні «Холмогорнефть» Виробничого об`єднання «Ноябрьськнафтогаз».

Статтею 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписаної від Імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року та ратифіковану Законом України "Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах" встановлено, що документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

01 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-ІХ «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року». 23 грудня 2022 року вказаний Закон набрав чинності. Закон передбачає зупинення дії у відносинах з Росією та Республікою Білорусь Конвенції та Протоколу до неї, вихід із зазначеної Конвенції та Протоколу до неї.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 04 лютого 2023 року № 107 "Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав", якою передбачено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування, документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймаються на території України без спеціального посвідчення.

Зважаючи, що станом на 24 лютого 2022 року Конвенція і Протокол до неї у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь діяли, і виготовлені або засвідчені у вказаних країнах документи приймалися на території України без спеціального посвідчення, з прийняттям вказаної вище постанови Уряду документи цих держав і надалі приймаються на території України без спеціального посвідчення, але із застереженням щодо періоду, а саме лише під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування.

Отже, відсутність апостиля на довідці ВАТ «Газпромнафта-Ноябрьськнафтогаз» від 03.09.2019 №01/1/1315 не може бути підставою для відповідачів щодо обмеження особи у реалізації права на пенсійне забезпечення.

Вказаними документами повністю підтверджується, що позивачка працювала у періоді з 14.10.1985 (наказ від 11.10.1985 №242-к) до 13.10.1986 (наказ від 10.10.1986 №185-к за переводом в УМР треста «ННСС») контролером в Нафтовидобувному управлінні «Холмогорнефть» Виробничого об`єднання «Ноябрьськнафтогаз». Тому доводи відповідачів щодо відсутності підтвердження стажу позивачки за вказаний період не обґрунтовані.

Крім того, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.93 №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

У постанові Верховного Суду (далі ВС) від 21.02.2018 у справі №687/975/17, викладена правова позиція, в якій вказано, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

ВС у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд також врахував висновки ВС, викладені у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а, в якій наголошено: «Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист».

Отже, не обґрунтовано покладати на позивачку дотримання порядку заповнення її трудової книжки. Вказані вище записи трудової книжки та архівної довідки ВАТ «Газпромнафта-Ноябрьськнафтогаз» від 03.09.2019 №01/1/1315 підтверджують наявність у неї стажу за період роботи з 14.10.1985 до 13.10.1986 в Нафтовидобувному управлінні «Холмогорнефть» Виробничого об`єднання «Ноябрьськнафтогаз» для врахування його при обчисленні і призначенні пенсії за віком.

Належних, допустимих та достатніх доказів обґрунтованого неврахування до стажу роботи періоду роботи позивачки з 14.10.1985 до 13.10.1986 на вказаному вище підприємстві відповідачі не надали.

Згідно з п.4.3 Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Отже, відповідач після надходження заяви позивача щодо призначення йому пенсії зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

У позивачки наявний передбачений ст.26 Закону №1058-ІV відповідний страховий стаж, який дає право на пенсію за віком.

Тому суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачці у призначенні пенсії за віком відповідачі порушили її право на соціальний захист та відповідач 2 виніс рішення, що суперечить вимогам закону.

Встановлені обставини свідчать, що у заявлених правовідносинах відповідач 1 прийняв документи позивачки. Безпосередній розгляд матеріалів, доданих до заяви позивачки від 20.06.2023 про призначення пенсії за віком обчислення стажу та прийняття акту владно-розпорядчого характеру (результат) у формі рішення від 27.06.2023 №18 здійснив відповідач 2.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/2743/21 після прийняття рішення за результатами розгляду звернення неправомірність окремих дій чи бездіяльності цього суб`єкта владних повноважень під час розгляду звернення не може бути предметом окремого позову.

Врахувавши зазначене суд дійшов висновку, що відповідач 1 не допустив порушення заявленого права позивачки на призначення пенсії та діяв відповідно до вказаної вище норми Порядку №22-1 щодо прийому документів позивачки.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону №1058-VI документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

У заявлених спірних правовідносинах позивачка зверталася заявою до відповідача 1, за результатами розгляду її заяви про призначення пенсії за віком відповідачем 2 прийняте рішення від 27.06.2023 №18 про відмову в призначенні пенсії за віком з підстав, що не узгоджуються зі вказаними вище нормами. Оскільки відмова у призначенні позивачці пенсії за віком та не зарахування до стажу періоду роботи позивачки з 14.10.1985 до 13.10.1986 в Нафтовидобувному управлінні «Холмогорнефть» Виробничого об`єднання «Ноябрьськнафтогаз» не узгоджуються зі вказаними вище вимогами закону щодо наявності права особи на призначення пенсії за віком і такі дії вчинені шляхом видання відповідного рішення, саме воно безпосередньо порушує заявлене право позивачки. Тому належним способом його відновлення є визнання протиправним і скасування такого акту розпорядчої дії.

Водночас не обґрунтованою є та не підлягає задоволенню позовна вимога щодо зобов`язання відповідача 1 зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 14.10.1986 до 20.07.1988 на підставі трудової книжки серії НОМЕР_2 та архівних довідок від 03.09.2019 №01/1/1/1313, від 03.09.2019 №01/1/1/1314, виданих Акціонерним товариством «Газпромнафта-Ноябрьськнафтогаз», оскільки відсутні належні. Достовірні та допустимі докази щодо їх не врахування відповідачами під час прийняття спірного рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, дискреційним повноваженням варто розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завданням адміністративного судочинства є гарантування дотримання прав особи та вимог законодавства, а не забезпечення ефективності державного управління, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Оскільки розглядаючи звернення пенсіонера про призначення пенсії відповідачі зобов`язані виконати таке повноваження за наявності законних підстав, воно не є дискреційним.

Для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст.2 КАС України щодо ефективного способу повного захисту порушеного права позивачки є зобов`язання відповідача 2 у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, відповідно до заяви від 20.06.2023 зарахувати до її страхового стажу період роботи з 14.10.1985 до 13.10.1986 на підставі трудової книжки серії НОМЕР_2 та архівної довідки від 03.09.2019 №01/1/1/1315 і прийняти рішення щодо призначення їй з 20.06.2023 (дата звернення про призначення пенсії) пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058-IV.

Отже, заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у вказаних вище частинах.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Понесені позивачкою судові витрати, підтверджені квитанцією від 25.07.2023 в сумі 1073,60 грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підлягають стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2, який безпосередньо порушив заявлене право позивачки, пропорційно задоволеній частині позову половина суми.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно до ч.3 вказаної статті КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною п`ятою вказаної статті КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, компенсації за рахунок іншої сторони підлягає не будь-яка правова допомога, а саме професійна правнича, виконавцем якої є адвокат.

Відповідно до ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач не надав доказів оплати послуг адвоката. Відповідач не подав клопотання щодо зменшення витрат на правничу допомогу.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви додано копію ордеру від 25.07.2023 на надання правничої допомоги, що складений на підставі договору про надання правової допомоги №82 від 25.07.2023, укладеного позивачкою з адвокатом Ремшою Д.С.

У позовній заяві позивачка зазначила, що орієнтовний розрахунок витрат, які понесла (планує понести) у зв`язку з розглядом справи, становить 11073,60грн, з яких 10000,00грн витрати на професійну правову (правничу) допомогу та 1073,60грн судовий збір за подання позову. Докази понесення витрат на правничу допомогу будуть подані протягом 5 днів з дня винесення рішення суду.

Під час судового розгляду справи по суті докази оплати вказаних коштів, розрахунок понесених витрат суду не надані. Заяв про поважність причин цьому суду не надано.

В частині першій ст.143, п.2 ч.5 ст.246 КАС України встановлений обов`язок суду вирішити питання щодо судових витрат у рішенні, розподіл якого зазначити в його резолютивній частині.

Відповідно до ч.3 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Позивачка та її представник не повідомляли суд про поважні причини неможливості своєчасно подати докази понесення судових витрат. У цьому контексті суд урахував відсутність таких відомостей у позовній заяві та письмових заяв з дати відкриття провадження у справі 07.08.2023. Враховуючи тривалість судового розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність поважних причин ненадання позивачкою доказів таких витрат на професійну правничу допомогу адвоката та наявність підстав для вирішення питання розподілу судових витрат під час вирішення позовних вимог, відповідно - про відсутність підстав для їх присудження з відповідачів із-за відсутності доказів оплати послуг адвоката.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 90, 132-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов адвоката Ремші Д.С. від імені ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області (46001, м.Тернопіль, Майдан Волі, буд.3; ) від 27.06.2023 №18 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області (46001, м.Тернопіль, Майдан Волі, буд.3; ) у порядку, межах, спосіб і строки, визначені законом, відповідно до заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 20.06.2023 зарахувати до її страхового стажу період роботи з 14.10.1985 до 13.10.1986 на підставі трудової книжки серії НОМЕР_2 та архівної довідки від 03.09.2019 №01/1/1/1315 і прийняти рішення щодо призначення їй з 20.06.2023 пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні інших позовних вимог відмовити повністю.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області (46001, м.Тернопіль, Майдан Волі, буд.3; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати зі сплати судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою в сумі 536,80грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 06.09.2023.