Справа № 380/8886/23
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року

справа №380/8886/23

Львівський окружний адміністративний суд

у складі головуючої судді Лунь З.І.

секретар судового засіання Слободянюк В.В.

представник позивача Саляк М.Б.

представники відповідача Стецюренко І.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Флексорес» до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень.

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Флексорес» (місцезнаходження: 81144, Львівська область, Пустомитівський район, с.Чишки, вул.Лесі Українки, 53, , , ) звернулося до суду з позовом до Львівська митниця Державної митної служби України (місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1, , ), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2022/000111/2 від 28.10.2022.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначаив таке.

Позивач на підставі Контракту купівлі-продажу №338/22.03.2022 придбав у румунського контрагента «POLIMED COM SRL» плівку для поліграфії.

На вказану поставку для митного оформлення товару позивач надав відповідачу документи: контракт, специфікацію від 21.10.2022, інвойс № 42833 від 21.10.2022, пакувальний лист № 42833 від 21.10.2022, CMR № 081405 від 21.10.2022, сертифікат EUR.1. № W 140860, рахунок на транспортні послуги № 10006 від 25.10.2022, довідку вартості транспортних послуг б/н від 25.10.2022 р.

Відповідач здійснив контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості відповідно до п.1. ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України (МК України). За результатами опрацювання наданих документів, відповідач вважав, що митна вартість не може бути визначена з тієї причини, що подані до митного оформлення документи, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-3 ст. 53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Так, відповідач зазначив, що оскільки відповідно до контракту умови поставки відповідно до поданих документів EXW-Bistrita, а тому продавець зобов`язаний надати товар на власній складській території, а покупець зобов`язаний провести навантажувально-розвантажувальні роботи та митне оформлення за власний рахунок. Документів щодо здійснення оплати за навантажувально-розвантажувальні роботи та митне оформлення позивач не надав.

Позивач вважає, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення діяв протиправно, оскільки завантаження здійснювалося за рахунок покупця, що підтверджується замовленням на перевезення. Також позивач зазначає, що рядок 46 експортної митної декларації заповнюється відправником і заповнюється у валюті відправника, в даному випадку у румунських леях. Тому вимога відповідача про витребування додаткових документів з урахуванням інформації зазначеного рядка, як вважає позивач, є незаконною. Щодо вартості товару, то позивач наголошує, що відповідно до умов контракту він повинен сплатити 100% вартості на умоваах передоплати, але у доповненні до контракту відображено погоджені сторонами умови оплати на вибір сторони, як-от: відтермінування, пост оплата, часткова передоплата. При цьому на дату подання пояснення вся поставка була оплачена повністю, про що свідчить і акт звірки взаєних розрахунків. Щодо неспівпадіння суми в рахунку-фактурі та платіжному дорученні на 116,19євро та неподання проформи-інвойсу до митного оформлення, то позивач зазначив, що всі пояснення він надав відповідачу. Також позивач стверджує, що постачальник підтвердив здійснення остаточних розрахунків по контракту. Щодо дефектності прайс-листа, то позивач вважає, що таке твердження відповідача є незаконним, бо прайс-лист є документом довільної форми і за його зміст відповідає продавець. З урахуванням зазначеного, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою від 05.05.2023 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, з дати отримання копії ухвали. У визначений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 02.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, надати (надіслати) суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази.

Ухвалою від 16.05.2023 суд постановив призначити справу до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач позов не визнав, про що зазначив у відзиві на позовну заяву. Відповідач вважає, що правомірно прийняв оскаржуване рішення. Відповідач покликається на норми статті 52 Митного кодексу України, відповідно до яких орган декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Зазначає, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари це обумовлювало необхідність запитувати від декларанта/уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 МК додаткові документи та відомості. У додатково наданих декларантом документах виявлено наступні розбіжності:

- у поданому замовленні на перевезення вказана вартість надання послуг разом із завантаженням, що свідчить про те, що завантаження здійснювалось за рахунок покупця;

- банківський платіжний документ №106 від 21.10.2022 виписаний на суму 35820 Євро, яка не відповідає вартості задекларованої партії товарів. У графі призначення платежу зазначено контракт №338 від 22.03.2022 та проформу інвойс №09 від 12.08.2022. Проформа-інвойс №09 від 12.08.2022 не надана.

- прайс-лист містить посилання на інвойс №42833 від 21.10.2022, що свідчить про його видачу після оформлення рахунку-фактури (що суперечить суті прайс-листа, як пропозиції до продажу товарів).

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Для визначення митної вартості товарів неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари, не застосовано метод 26 (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу і декларанта інформації про подібні товари; не застосовано методи 2в і 2г з причини відсутності в митного органу необхідних даних для розрахунку. Використано метод 2 ґ Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VI розділ III.

Таким чином, відповідач вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягає скасуванню. Просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач подав відповідь на відзив, навів додаткові аргументи на спростування тверджень відповідача. Позивач зазначає, що відповідач у відзиві вказує, що висновок експерта не може братися до уваги, однакв оскаржуваному рішення таке твердження відсутнє. Звертає увагу на те, що всі наведені відповідачем аргументи не вказують, які саме складові митної вартості є непідтвердженими та якими документами вони підтверджені можуть бути.

Сторони також подали додаткові письмові пояснення

Позивач у додаткових поясненнях звертає увагу, що навантажувальні роботи не входили у ціну контракту, а тако, що такі провадилися за автотранспортною компанією та були включені у ціну за перевезення.

Відповідач у додаткових поясненнях зазначив, що позивач не подав митниці рахунок-проформу, на котру покликався у платіжному дорученні.

Суд встановив таке.

ТОВ «Флексорес» (ідентифікаційний код 38953610) зареєстроване як юридична особа 28.10.2013. Основним видом діяльності підприємства є виробництво фарб, лаків і подібної продукції, друкарської фарби та мастик (код за КВЕД 20.30) на власних виробничих потужностях. Позивач є одним із найбільших в Україні виробників лакофарбової продукції для друку харчової упаковки, також реалізуємо продукцію власного виробництва і на експорт.

ТОВ «Флексорес» (Покупець) та ТОВ «POLIMED COM SRL» (Румунія) (Продавець) уклали контракт купівлі-продажу №338/22.03.2022. За умовами цього контракту Продавець продає Покупцю плівки до поліграфії (митний код )(товар) відповідно до Специфікацій, в яких вказуються асортимент, назва, кількість та ціна товару. Специфікації надаються у Додатках до даного Контракту і є його невід`ємною частиною. Відповідно до пункту 3.1 Контракту поставки проводяться згідно з правилами «Інкотермс 2010», EXW Бістріца, Румунія.

Пунктом 4.2. Контракту визначено, що ціна товару включає вартість пакування, маркування, витрати на мито для експорту та підготовку всіх необхідних документів для здійснення експорту.

Пунктом 5.1 Контракту встановлено, що покупець сплачує 100% вартості товару на умовах передоплати.

На виконання контракту та на підставі специфікації (загальна сума 359881,19Євро), рахунку-фактури (інвойс) №42833 від 21.10.2022 ТОВ «Флексорес» (декларація на фірмову бланку компанії Polimed COM SRL про неправильне зазначення в інвойсі Контракту; правильним є Контракт купівлі-продажу №338 від 22.03.2022)придбало товар « Плівка СРР-універсальна поліпропіленова, різної ширини та товщини, ціна за одиницю/кг 1,99 Євро.

ТОВ «Флексорес» 26.10.2022 подало до митного оформлення митну декларацію UA209140.2022.113445, в якій заявлено митну вартість товару «плівка трьохшарова, виготовлена з неорієнтованого пропілену (СРР), не з`єднана з іншими матеріалами, завтовшки не більш як 0.10мм…» Митна вартість, визначена декларантом за основним методом « 1» ціною договору (контракту) у розмірі 35981,19 Євро.

До цієї митної декларації декларант додав такі документи на підтвердження митної вартості товарів: пакувальний лист №42833 від 21.10.2022, фактура (рахунок) №42822 від 21.10.2022, автотранспортна накладна А№081405 від 21.10.2022, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR/1 від 24/10/2022, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №10006 від 25.10.2022, довідка про підтвердження вартості перевезення від 25.10.2022, контракт №338 від 22.03.2022 з додатками, договір про перевезення ЗУТ1468 від 15.07.2019, інформація про позитивні результати державних видів контролю від 24.10.2022, копія митної декларації країни відправлення 22ROCJ0400У0031248 від 24.10.2022 та митну декларацію UA209140.2022.113445 від 26.10.2022.

ТОВ «Флексорес» звернулося до незалежного експерта Білобран С.З. для проведення товарознавчого дослідження з визначення вартісних характеристик товару при ввезені на митну територію України без нарахування митних платежів і зборів, який поступає до ТОВ «Флексорес» по контракту №338 від 22.03.2022 та інвойсу №42833 від 21.10.2022. Експерт Білобран С.З. провів дослідження товару «плівка трьохшарова, виготовлена з неорієнтованого пропілену (СРР), не з`єднана з іншими матеріалами, завтовшки не більш як 0.10мм; прозора, без друку товщиною 25 та 30 мікрон, код товару УКТЗЕД 3920 202900», країна походження -Румунія за одиницю виміру станом на жовтень 2022 р. (на час проведення дослідження), який поступає на адресу ТОВ «Флексорес» від фірми -POLIMED COM SRL по контракту №338 від 22.03.2022 за межами території України з вирахуванням витрат на їх доставку до кордону України (митної території України) без нарахування митних платежів та зборів, при перетині митного кордону України. Експерт дійшов висновку, що ринкова вартість товару може складати дол. США без ПДВ/кг (з округленням): плівка 0,10мм: UNIVERSAL FILM - CPP POLIPROPІLENA, прозора, без друку, товщиною 25 мікрон, країна походження Румунія віж 1,737 до 2,027; плівка 0,10мм: UNIVERSAL FILM - CPP POLIPROPULENA, прозора, без друку, товщиною 30 мікрон, країна походження Румунія віж 1,737 до 2,027.

Відповідно до ст. 53 МКУ позивачу встановлена вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів:

1) Рахунок-фактура (інвойс) або рахунок проформу (якщо товар не є об`єктом купівлі продажу).

2) Якщо рахунок оплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

3) За наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити , необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

4) Транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

5) Якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

6) Договір (угоду, контракт із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається.

7) Рахунок про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом).

8) Рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту).

9) Виписку з бухгалтерської документації.

10) Каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

11) Копія митної декларації країни відправлення.

12) Висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Позивач додатково на вимогу відповідача долучив рахунок-фактуру № 42833 від 21.10.2022; платіжне доручення № 106 від 21.10.2022; рахунок на транспортні послуги № 10006 від 25.10.2022, довідку вартості транспортних послуг б/н від 25.10.2022, замовлення на транспортні послуги № Romania 410 від 14.10.2022; прайс-лист № 42833 від 21.10.2022; експортну декларацію від виробника (Румунія) на одержувача товару в Україні №22ROCJ0400E0031248 від 24.10.2022; висновок експерта № 22/1/226 від 27.10.2022.

Додатково позивачем подано декларацію до рахунку-фактури від 21.10.2022, де постачальник пояснив допущені в інвойсі неточності, завіривши таку інформацію своїм підписом та печаткою: допущена помилка в номері контракту. Також позивачем подано документи про оплату попередніх поставок по даному контракту та видаткові накладні на подальший продаж імпортованої продукції в Україні.

Щодо решти пунктів запитуваних відповідачем документів позивач надав письмові пояснення, а саме: - інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару - немає, відтак такі документи не подавалась; згідно з умовами контракту страхування товару не здійснювалось; договори (угоди, контракти) із третіми особами, пов`язані з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається - відсутні, відтак не подавались; платежі третім особам на користь продавця не проводились; платежі про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту) не проводились.

Відповідач вважає, що у додатково поданих документах виявлено такі розбіжності: у поданому замовленні на перевезення вказана вартість надання послуг разом із завантаженням, що свідчить про те, що завантаження здійснювалось за рахунок покупця; банківський платіжний документ № 106 від 21.10.2022 виписаний на суму 35 820 Євро, яка не відповідає вартості задекларованої партії товарів; у графі «призначення платежу» зазначено контракт № 338 від 22.03.2022 та проформу інвойс № 09 від 12.08.2022, проформа інвойс не надана; прайс-лист містить посилання на інвойс № 42833 від 21.10.2022 р., що свідчить про його видачу після оформлення рахунку-фактури (що суперечить суті прайс-листа, як пропозиції до продажу).

Відповідач прийняв Рішення про коригування № UA209000/2022/000111/2 від 28.10.2022, де в графі 33 зазначено, що зважаючи на викладене відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України у зв`язку із ненаданням декларантом документів згідно з переліком або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю. Проведено консультації згідно зі ст. 57 МК України. Застосовано метод 2Ґ, джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала декларація UA 100320/2022/319105 від 19.10.2022 р. - 2,31 дол. США за кг, замість заявленим декларантом по контракту 1,99 євро за кг.

Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним та таким, що не відповідає чинному законодавству, усталеній судовій практиці та наявним матеріалам справи, оскльки заявлена митна вартість товару «плівка трьохшарова, виготовлена з неорієнтованого поліпропілену (СРР), не з`єднана з іншими матеріалами завтовшки не більше 0.10 мм: торгова назва UNIVERSAL FILM СРР POLIPROPILENA» визначена позивачем правильно відповідно до основного методу, що підтверджується документально. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду.

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права.

Частиною 1 ст. 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч.1 ст. 248 МК України).

Частиною 1 ст. 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч.6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1-2 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч.4 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо) (частини п`ята, сьома статті 58 МК України).

Відповідно до ч.2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Згідно з ч.2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частина 5 ст.53 МК України містити норми, відповідно до яких забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 1 ст. 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (частина четверта, п`ята статті 55 МК України).

Відповідно до ч.1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною 2 ст. 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 МК України). Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Частиною 8 ст. 57 МК України визначено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Частиною другою статті 64 МК України визначено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до ч.4 ст. 64 МК України у разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Відповідно до ч.7 ст. 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Згідно з ч.2 ст. 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст. 55 МК України наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 серед іншого затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. В пункті 2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено, що у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішенні цього спору суд враховує такі висновки Верховного Суду.

Так, у постанові від 18.12.2018 у справі № 821/110/18 зазначено, що «…органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів».

У постанові від 17.07.2019 у справі №809/872/17 є такий висновок: « … витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України […] Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації».

У постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15 вказано, що «… у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом».

У постанові від 05.03.2019 у справі №815/143/17 передбачено, що «… у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів».

У постанові від 21.12.2018 у справі № 815/1670/17. «… в силу частини другої статті 55 Митного кодексу України та вимог наказу Міністерства фінансів України №598 від 24 травня 2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства».

Також у згаданій постанові Верховний Суд зазначив, що відсутність в рішеннях обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для їх скасування.

Ухвалюючи рішення у цій справі, суд зазначає таке.

Зазначеними вище нормами МК України передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод «за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)»; закон визначає вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, а також забороняє вимагати будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в статті 53 МК України; митний орган має повноваження витребувати додаткові документи лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; закон визначає чіткий перелік обставин, які зумовлюють виникнення обґрунтованого сумніву щодо визначеної декларантом митної вартості товару.

Отже, посадова особа митного органу для прийняття рішення про витребування в декларанта додаткових документів (з метою підтвердження заявленої митної вартості) зобов`язана встановити та чітко викласти обставини, що свідчать про:

- обґрунтованість сумніву щодо вказаної декларантом митної вартості;

- причини, що унеможливлюють перевірку заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів.

Таким чином, посадова особа митного органу не уповноважена вимагати в декларанта надання невичерпного переліку усіх можливих документів.

З метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та реалізації обов`язку послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості митний орган проводить процедуру консультацій з декларантом.

При цьому єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов:

1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України;

2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості;

3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору);

4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

У цій справі суд встановив, що заявник визначив митну вартість товару за ціною договору/контракту, яка зазначена у рахунку-фактурі (інвойсі). На підтвердження заявленої митної вартості товару декларант надав митному органу документи, визначені частиною другою статті 53 МК України, зокрема, фактура (рахунок) №42833 від 21.10.2022 року, контракт №338 від 22.03.2022, специфікацію, декларацію компанії Polimed COM SRL dsl 21/10/2022, платіжне доручення від 21.10.2022,замовлення на перевезення, рахунок на виконання транспортних послуг, довідку вартості транспортних послуг, прайс лист до інвойса, експортну декларацію країни відправлення, проформу інвойс.

Суд наголошує, що митний орган має повноваження вимагати додаткові документи лише у разі, коли подані декларантом для митного оформлення документи містять розбіжності, ознаки підробки або відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як видно з матеріалів справи, а саме з специфікації до договору, рахунку-фактури (інвойс), то в цих документах вказано вартість товару «плівка універсальна пропіленова(СРР)», (вартість 35981,19 Євро), зазначена ціна товару за одиницю (кг) 1,99 Євро.

Суд також встановив, що на підтвердження обґрунтованості сумніву посадової особи відповідача в задекларованій митній вартості товару позивач на електронне повідомлення митного органу щодо надання додаткових документів на підтвердження заявленої вартості товару надіслало митниці повідомлення про надання додаткових документів щодо митної декларації UA209140/2022/113445, додатково долучив рахунок-фактуру № 42833 від 21.10.2022; платіжне доручення № 106 від 21.10.2022; рахунок на транспортні послуги № 10006 від 25.10.2022, довідку вартості транспортних послуг б/н від 25.10.2022, замовлення на транспортні послуги № Romania 410 від 14.10.2022; прайс-лист № 42833 від 21.10.2022; експортну декларацію від виробника (Румунія) на одержувача товару в Україні №22ROCJ0400E0031248 від 24.10.2022; висновок експерта № 22/1/226 від 27.10.2022, платіжний документа від 21.10.2022, а також письмові пояснення.

Щодо аргументів митниці про те, що поданому замовленні на перевезення вказана вартість разом із завантаженням, що на думку відповідача свідчить, що завантаження здійснювалося за рахунок покупця, то такі спростовуються листом перевізника ПАТ ТЕК «Західукртранс» від 17.07.2023 №2-НД, в якому зазначено, що даний суб`єкт господарювання здійснював навантажувальні роботи, вартість яких складає 5000,00грн.

Щодо цього ж аргументу відповідача, то суд зазначає, що відповідно до умов Контаркту (п.4.2) у цінц товару не входить вартість завантажувальних робіт, що додатково стпростовує означений аргумент митниці.

Щодо твердження митниці, що банківський платіжний документ №106 від 21.10.2022 виписаний на суму 35820Євро, що не відповідачє вартості задекларованої партії товарів, то таке спростовується Актом звірки взаємних розрахунків між позивачем та компанією Polimed COM SRL, з якого видно, що між позивачем та його контрагентом провадиться тривала господарська діяльність і за період на кінець 2022 року між господарюючими суб`єктами відсутня будь-яка заборгованість.

Крім того, компанія Polimed COM SRL подала декларацію від 18.04.2023 про те, що позивач здійснив повну оплату всіх поставок згідно з контрактом №338 від 22.03.2022. Також компанія Polimed COM SRL підтвердила у цій декларації, що «оплата в розмірі 35820,00Євро, що надійшла ві ТОВ «Флексорес» згідно з платіжним дорученням №106 від 21.10.2022 є оплатою за товар, що пізніше поставлений ТОВ «Флексорес» по інвойсу №42833 від 21.10.2022 загальною вартістю 35981,19Євро. Різниця вартості товару в інфойсі та платіжному дорученні підлягала доплаті з боку ТОВ «Флексорес» з майбутніми поставками. Ватість товару, відображену в інвойсі №42833 від 21.10.2022 в розмір 1,99Євро підтверджують».

Щодо аргументів митниці, що у графі призначення платежу зазначено контракт №338 від 22.03.2022 та проформу інвойс №09 від 12.08.2022; проформа інвойс від 12.08.2022 не надана, то суд зауважує, що у п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України зазначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

Проформа-інвойс - це документ, у якому зазначається обов`язок продавця товарів (виконавця послуг) поставити товари (надати послуги) покупцю за наперед обговореною ціною, при цьому ціна послуг та перелік товарів у цьому виді інвойсу не є остаточним, та надалі може змінюватись.

Так, з норми п. 3 ч. 2 ст. 53 можна зробити висновок, що проформа-інвойс зазвичай складається у випадках, коли товар поставляється безоплатно (гуманітарна допомога, для участі у виставках, акціях, аукціонах тощо).

Предметом Контракту №338 від 22.02.2022 є поставка товару за відповідну оплату.

Тому на переконання суду, відповідач безпідставно вимагав у позивача рахунок-проформу та оцінював її разом з іншими документами з метою визначення митної вартості.

Щодо аргументів митниці, що прайс-лист містить посилання на інвойс №42833 від 21.10.2022, що свідчить про його видачу після оформлення рахунку-фактури (що суперечить суті прайс-листа, як пропозиції продажу товару), то в частині визначення митної вартості прайс-лист не є визначальним документом, якщо брати до уваги його зміст у сукупності з іншими, наданими позивачем до митного оформлення доказами. Крім того, прайс-лист є документом довільної форми, до якого чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту.

Оцінюючи рішення відповідача про коригування митної вартості товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за резервним методом, то суд зазначає таке.

Письмове рішення митниці про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

В оскаржуваному рішенні відповідача про коригування митної вартості товарів відсутнє належне обґрунтування неможливості застосування методів 2а, 2б, 2в, 2г; застосування резервного методу та визначення митної вартості імпортованого товару обґрунтовано митницею використанням інформації з баз даних ЄАІС Держмитслужби та зазначенням номеру та дати митної декларації UA100320/2022/319105 від 19.10.2022, відповідно до якої митна вартість такого товару становить 2,31 дол. США за кг.

Суд звертає увагу суду на те, що за джерело інформації митниця використала декларацію щодо митного оформлення товару, що відрізняється за описом товару. Так предметом Контракту №338 від 22.03.2023 є плівка завтовшки 0,10мм, тоді як у декларації, що була взята до уваги митницею з метою визначення ціни товару зазначено плівку завтовшки 0,25-0,30мм. При цьому відповідач не пояснив, чому при визначенні митної вартості взяв саме цю декларації, а не іншої, в якій хоча б метод визначення митної вартості був основним (за ціною договору).

Крім того, у рішенні про коригування митної вартості не видно детальної інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, тощо. Зазначення ж лише номера та дати однієї митної декларації, без вказання інших точних критеріїв відбору такої, не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про свавільність оскаржуваного рішення.

Отже, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2022/000111/2 від 28.10.2022 не відповідає встановленим у частині другій статті 2 КАС України критеріям обґрунтованості та розсудливості, а тому суд визнає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати підлягають стягненню з бюджетних асигнувань відповідача.

Оскільки позивач документально підтвердив сплату судового збору на суму 2684,00грн, то саме в цій частині суд стягує витрати з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Флексорес» (місцезнаходження: 81144, Львівська область, Пустомитівський район, с.Чишки, вул.Лесі Українки, 53, , , ) до Львівської митниці Державної митної служби України (місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1, , ) з її бюджетних асигнувань про визнання протиправними та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів UA209000/2022/000111/2 від 28.10.2022.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Флексорес» (місцезнаходження: 81144, Львівська область, Пустомитівський район, с.Чишки, вул.Лесі Українки, 53, , , ) з Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) судовий збір на суму 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири)грн.00коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із урахуванням п.п.15.5 п.15 Р.VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 07.09.2023.

Суддя Лунь З.І.