Справа № 120/968/23
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/968/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маслоід О.С.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

06 вересня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командування Сил територіальної оборони Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовною заявою до Командування Сил територіальної оброни Збройних Сил України (відповідача), в якому просив:

- визнатия протиправним наказ відповідача від 12.04.2022 №17-РС в частині щодо увільнення від займаної посади та призначення на посаду стрільця-помічника гранатометника гранатометного відділення гранатометного взводу стрілецької роти НОМЕР_1 окремого батальйону НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оброни « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України;

- зобов`язати відповідача скасувати наказ від 12.04.2022 №17-РС в частині щодо увільнення позивача від займаної посади та призначення на посаду стрільця-помічника гранатометника гранатометного відділення гранатометного взводу стрілецької роти НОМЕР_1 окремого батальйону НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оброни « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України та поновити позивача на попередній посаді стрільця військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ).

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 24.05.2023 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що ст. 23 Закону №3543-XII, в редакції, що діяла на момент призову позивача, не містила приписів щодо неможливості призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаного, що визнаний в установленому порядку особою з інвалідністю, та положень про те, що зазначені особи можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою і тільки за місцем проживання. Переміщення військовослужбовця на нове місце служби з однієї військової частини до іншої шляхом призначення на рівнозначну посаду в особливий період здійснюється без його згоди за винятком випадків, визначених ст. 112 Положення № 1153/2008.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що був призваний на військову службу відповідно до наказу командира військової частина НОМЕР_4 (по особовому складу) від 26.02.2022№3 та зарахований до списків особового складу на посаду стрільця військової частини НОМЕР_3 . Відповідно до наказу командувача Сил територіальної оброни Збройних Сил України (по особовому складу) від 12.04.2022 року №17-РС позивача увільнено від займаної посади 120 окремої бригади територіальної оброни Регіонального управління Сил територіальної оборони ЗСУ і призначено на рівнозначну посаду до НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оброни « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 12.04.2022 №50 на підставі вищевказаного наказу позивача з 13.04.2022 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 та направлено до військової частини НОМЕР_5 м. Дніпро 111 окремої бригади територіальної оброни Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Збройних Сил України.

Також зазначає, що під час призову на військову службу, він, відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертною комісією серії 12 ААВ №258879, був особою з інвалідністю 3-ї групи, однак надав свою згоду на призов за умови проходження військової служби за місцем проживання, а саме м. Вінниця відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Вважає, що відповідач, згідно наказу від 12.04.2022 року №17-РС, незаконно здійснив переміщення позивача з однієї військової частини до іншої, що дислокується поза місцем проживання позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що у військовій частині НОМЕР_6 рапорт (заява) апелянта про надання йому довідки МСЕК № 258879 від 28.02.22 про інвалідність 3-ї групи відсутня. Тобто, позивач, не поставив до відома командування військової частини НОМЕР_6 про наявність в нього довідки МСЕК, чим порушив вимоги ст. 12 Статуту. Тому його було переведено до іншої військової частини абсолютно на законних підставах.

Також зазначає, що позивач посилається на те, що він писав заяву (рапорт) у Вінницькому ТЦК та СП про згоду па проходження ним військової служби, але доказів на підтвердження цього так і не додав. Більш того це твердження апелянта не відповідає фактичним матеріалам справи, оскільки позивач був призваний на військову службу раніше ніж отримав довідку МСЕК.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 26.02.2022 №3 позивач з 26.02.2022 приступив до виконання обов`язків за посадою стрілець.

Наказом командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України (по особовому складу) від 12.04.2022 року №17-РС позивача відповідно до п. 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України увільнено від займаної посади і призначено до 111 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Збройних Сил України на рівнозначну посаду стрільця-помічника гранатометника.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 12.04.2022 №50 позивача виключено зі списків військової частини НОМЕР_3 та направлено до військової частини НОМЕР_5 м. Дніпро 111 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Збройних Сил України.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертною комісією серії 12 ААВ №258879 від 28.02.2022 позивач є особою з інвалідністю 3-ї групи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії Указу в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України (№ 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023) з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

При цьому, Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, оголошено проведення загальної мобілізації.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлені Законом України від 21.10.1993 року №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543-XII).

У ст. 1 Закону № 3543-XII містяться визначення понять «мобілізація» та «особливий період», відповідно до яких:

- мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу; Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

- особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 2 Закону № 3543-XII правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

За ч. 1, 2 ст. 4 Закону №3543-XII організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України №2232-XII від 25.03.1992 «Про військовий обов`язок і військову службу» (із змінами) (Закон №2232-XII.)

Приписами частини 1 ст. 2 Закону № 2232-XI визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі Указу Президента України Про введення воєнного стану від 24.02.2022 №64/2022 командиром військової частини НОМЕР_3 видано наказ від 26.02.2022 №3, відповідно до якого позивач з 26.02.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою стрілець.

Наказом командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України (по особовому складу) від 12.04.2022 року №17-РС позивача відповідно до п. 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України увільнено від займаної посади і призначено до 111 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Збройних Сил України на рівнозначну посаду стрільця-помічника гранатометника.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 12.04.2022 №50 позивача виключено зі списків військової частини НОМЕР_3 та направлено до військової частини НОМЕР_5 м. Дніпро 111 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Збройних Сил України.

При цьому, позивач не погоджується із наказом відповідача від 12.04.2022 №17-РС та вказує, що під час призову на військову службу є особою з інвалідністю 3 групи та надав свою згоду на призов за умови проходження військової служби за місцем проживання відповідно до ст. 23 Закону №3543-XII, якою визначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії), однак особи з інвалідністю у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою і тільки за місцем проживання.

Разом з тим встановлено, що на момент призову позивача під час мобілізації та видання командиром військової частини НОМЕР_3 наказу від 26.02.2022 №3, діяла редакція Закону № 3543-XII від 23.04.2021, абз. 3 ст. 23 якого був викладений наступним чином: «не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії)».

Отже, ст. 23 Закону №3543-XII, в редакції, що діяла на момент призову позивача, не містила приписів щодо неможливості призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаного, що визнаний в установленому порядку особою з інвалідністю, та положень про те, що зазначені особи можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою і тільки за місцем проживання.

Таким чином, суд першої інстанції доходить до обґрунтованого висновку, що призов позивача та зарахування його до списків військової частини НОМЕР_3 здійснено за загальними умовами, а вищевказані твердження позивача не знаходять свого відображення в нормах, чинних на момент його призову, тобто на момент виникнення спірних правовідносин.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача, що командуванню військової частини було відомо про стан здоров`я позивача та наявні підстави про відстрочки або можливість проходження військової служби за його згодою як особи з інвалідністю за місцем проживання, оскільки під час проходження ВЛК у м. Полтава, позивач не був позбавлений права звернутися до командування та з позовом до суду.

Так, з копії військового квитка серії НОМЕР_7 встановлено, що згідно п. 13 медичною комісією при Вінницькому ОМВК 13.01.2012 позивач визнаний непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатний у військовий час за гр. І ст. 39б, 64в, 14в, 54б Розкладу хвороб.

Однак з даних записів неможливо виокремити конкретну підставу для відстрочки або ж визначити право позивача на проходження військової служби лише за його згодою саме за місцем проживання як особи з інвалідністю.

Крім того, Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Зокрема, Розділом IV "Призначення на посади та звільнення з посад" Положення № 1153/2008 регламентовані питання призначання на посади, звільнення з посад, а також питання переміщення військовослужбовців по службі в межах однієї військової частини або різних військових частин, у тому числі в умовах особливого періоду та військового стану, граничні строки перебування на посадах, компетенція посадових осіб щодо видання відповідних наказів.

Також, приписи пункту 82 Положення № 1153/2008 визначають вичерпний перелік підстав призначення військовослужбовців на посади.

Відповідно до п. 112 Положення № 1153/2008 військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

- неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

- неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

- потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Таким чином, згідно із п. 257 Положення № 1153/2008 для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Тобто, переміщення військовослужбовця на нове місце служби з однієї військової частини до іншої шляхом призначення на рівнозначну посаду в особливий період здійснюється без його згоди за винятком випадків, визначених ст. 112 Положення № 1153/2008.

Водночас, з матеріалів справи судом не встановлено обставин, які свідчать про наявність випадку, за якого необхідна згода позивача на переміщення його до іншої військової частини.

Колегія суддів також враховує, що довідка ВЛК з військової частини НОМЕР_8 м. Полтави, про наявність у позивача захворювань, та ступеня обмеження придатності до військової служби, на яку він посилається на підтвердження позовних вимог, видана 11 травня 2022 року за №544, тобто після прийняття оскаржуваного наказу.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що при винесенні наказу від 12.04.2022 №17-РС відповідач діяв в межах повноважень та на підставі чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.