Справа № 380/5236/23
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/5236/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.02.2023р. в обчисленні пенсії по віку як державного службовця відповідно до статті 37 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХП та пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015p. №889-VIII з урахуванням довідки №72-ф від 23 січня 2023р., яка видана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, та неврахуванні до стажу державної служби періоду роботи на посаді економіста в установах державних банків СРСР з 01.08.1985 року по 18.02.1991 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи на посаді економіста в установах державних банків СРСР з 01.08.1985 року по 18.02.1991 року та перевести 27 січня 2023р. ОСОБА_1 на пенсію по віку державного службовця відповідно до статті 37 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ та пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VIII і обчислити пенсію від заробітної плати з урахуванням Довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби №72-ф, яка видана 23 січня 2023р. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

27.01.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про переведення на пенсію по віку як державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІII. Зазначає, що загальний страховий стаж становив 40 років 7 місяців 29 днів, що підтверджено рішенням від 27.01.2023 в пенсійній справі. Стаж державної служби 23 роки 0 місяців 18 днів та підтверджується довідкою від 23.01.2023 №70-Ф. Також, стаж державної служби підтверджується записами в трудовій книжці (записи №№6-12, 21-38). Стаж державної служби напрацьовано в установах Держбанків СРСР та органах Пенсійного фонду України у Львівській області.

06.02.2023 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в особі відділу обслуговування громадян №7 повідомило позицію Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що стаж державного службовця станом на 01.05.2016 становить менше 20 років (стаж рахується з 02.11.1998), тому Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовляється брати для обчислення пенсії державного службовця довідку №72-ф від 23.01.2023, яка видана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Позивач вважає відмову відповідача неправомірною, оскільки записами в трудовій книжці, підтверджується стаж роботи на посадах державного службовця понад 20 років, що дає підстави для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», у зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом за захистом свого порушеного права.

Ухвалою суду від 24 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надало суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що ОСОБА_1 31.01.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії (перехід з пенсії за віком призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу»).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.02.2023 №2000-0302-9/13653 відмовлено в переході на пенсію згідно Закону України «Про державну службу».

Зазначає, що згідно з пунктом 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889, який набув чинності 01.05.2016, право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 мають особи, які на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015:

- мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

- на день набрання чинності Закону №889 займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Наголошує, що стаж позивача на посадах віднесених до категорій посад державних службовців є меншим ніж 20 років, тому відсутні підстави для переводу з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Враховуючи наведене, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області просить суд відмовити в задоволенні позову.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надало суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723 лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889, та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону №3723 вік і страховий стаж, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058.

ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058 при страховому стажі 40 років 7 місяців 29 днів, в розмірі 7199,01 гривень.

27.01.2023 позивачка звернулась до Головного управління із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону №889.

За результатом розгляду заяви позивачки від 28.12.2022, з урахуванням принципу екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області відмовлено в перерахунку пенсії за віком (перехід з закону на закон) відповідно до ст.37 Закону №3723 та п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889, про що повідомлено Головне управління листом №2000-0302-9/13653 від 03.02.2023.

Наголошує, що стаж державної служби позивачки (згідно записів трудової книжки) на посадах, віднесених до категорії державної служби, набутий до 01.05.2016 становить менше 20 років (02.11.1998 - 01.05.2016), тому відсутні підстави для обчислення пенсії в середніх розмірах за місяць, що передує місяцю звернення та станом на 01.05.2016 позивачка не займала посаду державної служби, тому, відповідно до п.п.10 і 12 розділу XI «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №889, права на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу» немає.

Враховуючи наведене, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області просить суд відмовити в задоволенні позову.

Позивачем подано відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якій зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовило листом від 03.02.2023 обчислювати пенсію з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби №72-ф, за грудень 2022, яка видана 23.01.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, оскільки всупереч зазначеним в позовній заяві нормам права не зараховує до стажу державної служби період роботи в державному банку СРСР з 01.08.1985 по 18.02.1991, тому у відповідача-1 за його підрахунком станом на 01.05.2016 не було 20 років стажу державної служби.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області взамін цього вимагало для переведення на пенсію державного службовця надати іншу довідку - довідку про заробіток за будь-які 60 місяців роботи, починаючи з 01.05.2016 (тобто про додаткові види оплати праці), а зовсім не тому, що немає необхідного стажу державної служби для призначення пенсії за ст.37 Закону України «Про державну службу». Тобто, у відмові йшла мова не про право, а про неможливість визначити розмір пенсії за відсутності необхідної довідки про заробіток - довідки про заробіток за будь-які 60 місяців роботи, починаючи з 01.05.2016. Довідка про заробіток за будь-які 60 місяців роботи, починаючи з 01.05.2016 не надавалася, оскільки за таким варіантом пенсія державного службовця не була б вищою від одержуваної пенсії по віку на загальних підставах, у зв`язку з чим, не має сенсу в такому переході на пенсію державного службовця, якщо не береться для обчислення пенсії, заробіток за довідкою №72-ф від 23.01.2023.

В довідці за №70-ф від 23.01.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, зазначений стаж державної служби - 23 роки 0 місяців 18 днів, тобто, Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області, видаючи ці дві довідки, двічі підтвердило наявність стажу державної служби понад 20 років.

Наголошує, що неправдою є і той факт, що станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не займала посаду державного службовця, оскільки станом на 01.05.2016 займала посаду головного спеціаліста в управлінні Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова, що підтверджується записами в трудовій книжці.

Суд всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та,-

встановив:

ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

27.01.2023 ОСОБА_1 у віці 60 років звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» надавши відповідний пакет документів, про що свідчить розписка-повідомлення від 27.01.2023 за номером реєстрації №876.

Листом №2000-0302-9/13653 від 03.02.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що стаж на посадах, віднесених до категорій державної служби, набутий ОСОБА_1 до 01.05.2016 становить у заявниці менше 20 років (з 02.11.1998 по 01.05.2016), тому відсутні підстави для обчислення пенсії в середніх розмірах за місяць, що передує місяцю звернення. Враховуючи матеріали справи, заявниця має право на обчислення пенсії із заробітку за будь-які 60 місяців роботи на посадах держслужбовців, починаючи з травня 2016. Для цього необхідно надати довідку про заробіток за будь-які 60 місяців роботи на посадах держслужбовців згідно Закону України «Про державну службу».

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області на адвокатський запит ОСОБА_2 щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , листом №1300-5903-8/35242 від 13.03.2023, надало завірену копію листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №2000-0302-9/13653 від 03.02.2023 та виписку про призначення з 09.12.2022 ОСОБА_1 пенсії за віком, обчисленої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з відмовою в переході на пенсію за іншим законом, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо).

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі-Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9, частини першої статті 10 вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV передбачений порядок переведення з одного виду пенсії, передбаченої цим Законом, на інший. Зокрема, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

27.01.2023 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перехід на інший вид пенсії, пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», що підтверджується розпискою-повідомленням від 27.01.2023 за номером реєстрації №876. На даний час позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі-Закон №889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016.

Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До 01.05.2016 діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі-Закон №3723-XII).

Згідно з частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Також згідно з пунктом 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Такі ж висновки щодо застосування норм права неодноразово висловлювалися Верховним Судом, зокрема, у постановах від 03.07.2018 у справі №265/3709/17, від 19.03.2019 у справі №357/1457/17, від 15.08.2019 у справі №676/6166/17, від 01.04.2020 у справі №607/9429/17, від 02.04.2020 у справі №687/545/17 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі №822/524/18.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Статтею 25 Закону №3723-ХІІ встановлено, що основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який і приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади структурі державного органу. Крім того, встановлені категорії посад державних службовців, а також передбачено, що Віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення д відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Матеріалами справи підтверджується, що фактичною підставою для відмови позивачу у призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-XII є недостатній стаж державної служби, який полягає в незарахуванні стажу позивача з 01.08.1985 по 18.02.1991 на посаді економіста в різних відділеннях Держбанку СРСР, оскільки, на думку Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ці посади не відносяться до категорій посад державної служби визначених Законом №3723-XII.

Листом №2000-0302-9/13653 від 03.02.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило, що стаж на посадах, віднесених до категорій державної служби, набутий ОСОБА_1 до 01.05.2016 становить у заявниці менше 20 років (з 02.11.1998 по 01.05.2016), тому відсутні підстави для обчислення пенсії в середніх розмірах за місяць, що передує місяцю звернення.

Суд зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області під час обчислення (розрахунку) стажу державної служби ОСОБА_1 врахував лише період державної служби з 02.11.1998 по 01.05.2016, про що зазначив в листі від 03.02.2023 №2000-0302-9/13653.

При цьому, судом встановлено, що відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_2 , в трудовій книжці відображені наступні періоди роботи в Держбанках, які були невраховані працівниками Пенсійного фонду до стажу державної служби, а саме:

- 01.08.1985 року прийнята економістом Пустомитівського відділення Держбанку (номер запису 6);

- 16.10.1986 року звільнена з роботи в порядку переводу до Львівського Держбанку (номер запису 7);

- 17.10.1986 року прийнята на посаду економіста відділу кредитування промисловості (номер запису 8);

- 31.12.1987 року звільнена у зв`язку з реорганізацією банків та направлена по переводу до Промстройбанку (номер запису 9);

- 01.01.1988 року прийнята по переводу до Залізничного відділення на посаду економіста відділу (номер запису 10);

- 01.03.1990 року відповідно до атестації призначена на посаду економіста ІІ категорії Залізничного відділення (номер запису 11);

- 02.04.1991 року відповідно з наказами Державного комерційного промислово-будівельного банку від 18.02.1991 №89 і Українського республіканського Промбудбанку СРСР від 01.03.1991 №86-к Залізничне відділення ПББ СРСР перетворено у Залізничне відділення Державного комерційного промислово-будівельного банку (номер запису 12).

Суд встановив, що в трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_2 належним чином відображені періоди роботи в Держбанках СРСР за період з 01.08.1985 по 18.02.1991.

Посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби було визначено Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283).

Пунктом 2 Порядку №283 встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Згідно з Додатком до Порядку №283 у Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби входять: «Держбанк СРСР, Зовнішекономбанк СРСР, Будбанк СРСР, Промбудбанк СРСР, Агропромбанк СРСР, Житлосоцбанк СРСР, Ощадний банк СРСР, їх республіканські банки (контори), крайові, обласні (міські) управління, а також міські і районні відділення».

Відповідно до чинного на той час загальносоюзного Класифікатора посад службовців, затверджений постановою Держкомітету СРСР по стандартам від 27.08.1986 №016 посада «економіст» віднесена до категорії «спеціаліст».

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що період роботи позивача з 01.08.1985 по 18.02.1991 в різних відділеннях Держбанку СРСР відносяться до державної служби та підлягають зарахуванню до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії державного службовця.

Аналогічні висновки суду, щодо зарахування періодів роботи в Держбанках СРСР до стажу державної служби підтримані Восьмим апеляційним адміністративним судом у постановах від 01.12.2022 у справі №380/23131/21, від 20.03.2023 у справі №380/10209/22, Шостим апеляційним адміністративним судом у постановах від 10.08.2023 у справі №620/8808/22, від 24.08.2023 у справі №580/3773/23.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», №40450/04, пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі «Джорджевич проти Хорватії» (Djordjevic v Croatia), №41526/10, пункт 101; рішення у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що право має бути захищено у такий спосіб, що відповідає змісту права, зокрема в постанові від 01.10.2019 р. у справі №910/3907/18.

При вирішенні даної адміністративної справи суд враховує, що мета, з якою особа звертається до адміністративного суду це захист її прав, який може бути досягнений лише остаточним вирішення спору, який виник між особою та суб`єктом владних повноважень.

В даному випадку пенсіонер звернувся до суду з метою відновлення його права на отримання пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

У набутті такого права, ОСОБА_1 було відмовлено з підстав відсутності 20 років стажу державної служби, про що зазначено в листі від 03.02.2023 №2000-0302-9/13653. Відповідно до листа №2000-0302-9/13653 від 03.02.2023, ОСОБА_1 зараховано до державної служби період роботи з 02.11.1998 по 01.05.2016, отже, судом встановлено, що Пенсійний фонд не заперечує, що стаж роботи на посадах державної служби за період з 02.11.1998 по 01.05.2016 мінімум складає 17 років.

При цьому, судом під час розгляду справи встановлено, що Пенсійним фондом неправомірно було невраховано період роботи з 01.08.1985 по 18.02.1991 на посаді економіста у різних відділеннях Держбанку СРСР, що складає більше 5 років.

Крім того, враховуючи записи трудової книжки НОМЕР_2 , ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 (день набрання чинності Закону №889-VIII) займала посаду державної служби (головний спеціаліст відділу контрольно-перевірочної роботи управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова) та мала більше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України.

Отже, судом встановлено, що станом на момент звернення позивача до пенсійного органу із заявою від 27.01.2023 про перехід на пенсію за іншим законом він досяг 60 років та мав необхідний стаж державної служби, а саме: як 10 років для осіб, що на зазначену дату (01.05.2016) займали посади державної служби, так і 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі, тому мав право на перехід на пенсію за Законом України «Про державну службу» №3723-XII.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість відмови у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-XII згідно заяви від 27.01.2023 року.

Таким чином, суд зазначає, що наявними матеріалами справи підтверджується, що вік позивача на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перехід на пенсію за іншим законом, становив 60 рік, стаж державної служби станом на 01.05.2016 складав більше 20 років, що свідчить про наявність у ОСОБА_1 як необхідного стажу так і віку для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно відмовлено в обчисленні пенсії за віком як державному службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII та неврахуванні до стажу державної служби періоду роботи на посаді економіста в установах державних банків СРСР з 01.08.1985 по 18.02.1991.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню враховуючи п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України та з виходом за межі позовних вимог на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України для повного захисту порушеного права позивача, шляхом:

- визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ згідно заяви від 27.01.2023 року та неврахуванні до стажу державної служби періоду роботи з 01.08.1985 по 18.02.1991;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців період роботи в Державних банках СРСР з 01.08.1985 по 18.02.1991;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ згідно заяви від 27.01.2023 року.

Аналогічний висновок суду, щодо призначення (переходу з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу») підтриманий Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 30.08.2023 у справі №380/1768/23.

Щодо позовних вимог про зобов`язання призначити та виплатити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з врахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 23.01.2023 року №72-ф, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі-Порядок № 622), відповідно до пункту 2 якого згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу»: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку № 622 передбачено, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

- у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 01.05.2016, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 01.05.2016 на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 01.05.2016 на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

- матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах 3 - 5 цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики (пункт 5 Порядку № 622).

В матеріалах справи наявна довідка за формою, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3, а саме: довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про складові заробітної плати призначення пенсії державного службовця від 23.01.2023 року №70-ф, про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 23.01.2023 року №72-ф, видані на ім`я позивача.

Відповідачами не надано докази, які вказують на те що, під час звернення позивача з заявою від 27.01.2023 про переведення з одного виду пенсії на інший, зазначені довідки не були додані до заяви.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, переведення позивача із пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» має здійснюватися саме з первинного звернення до органів Пенсійного фонду, а саме з 27.01.2023 (день звернення з відповідною заявою).

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову з урахуванням п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України.

Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір відповідно до ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в сумі 1073,60 гривень, оскільки, підставою для звернення до суду стала протиправна відмова в переведенні на пенсію за іншим законом саме Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ згідно заяви від 27.01.2023 року та неврахуванні до стажу державної служби періоду роботи з 01.08.1985 по 18.02.1991.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців період роботи в Державних банках СРСР з 01.08.1985 по 18.02.1991.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ) перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ згідно заяви від 27.01.2023 року з врахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 23.01.2023 року №70-ф та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 23.01.2023 №72-ф.

5. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5 Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань, судовий збір в сумі 1073,60 гривень (одну тисячу сімдесят три гривні, 60 копійок).

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 06.09.2023.

Суддя Коморний О.І.