Справа № 200/13279/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року справа №200/13279/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Усенко Т.І.,

представника відповідача Винятинської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року по справі №200/13279/21 (суддя І інстанції Галатіна О.О., повний текст складено 13 грудня 2021 року у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Державної Служби України з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Східного міжрегіонального управління Держаної служби України з питань праці про визнання протиправним та скасування постанови про накладення штрафу № СМУ 2136/1099/АВ/П/ТД-ФС від 15 вересня 2021 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Позивач вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що він використовував працю найманих працівників. Судом не враховано, що разом з ним нежитлове приміщення орендує й інша особа - ФОП ОСОБА_2 , який також здійснює підприємницьку діяльність. Враховуючи те, що позивач не використовував найману працю жодного працівника, вважає, що виявлені особи знаходились в трудових правовідносинах саме з ФОП ОСОБА_2 , що в тому числі підтверджується і поясненнями цих осіб. Позивач, як фізична особа підприємець, самостійно здійснює реалізацію напоїв, найманих працівників не має, оскільки це не потрібно. Позивач вважає, що матеріалами справи не підтверджено порушення саме ним вимог законодавства.

Відповідач надав відзив, у якому проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Позивач до судового засідання не з`явився, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, в задоволенні якого колегія суддів відмовила.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем, видами економічної діяльності є: КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Згідно з даними веб-порталу Державної податкової служби України Ліцензійний реєстр діючих ліцензій на право роздрібної торгівлі позивач має ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями: № 2102474, термін дії до 10.07.2022р. за адресою: АДРЕСА_1 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відповідно до договору оренди № 07/1-1 від 01.07.2020 р. позивач орендує нежитлове приміщення-філію магазину № НОМЕР_1 площею 60,4 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 , з метою розміщення кафетерію.

На підставі наказу від 06 серпня 2021 року №1443 та направлення №464/4.4 від 06 серпня 2021 року посадовими особами відповідача було здійснено позаплановий захід державного нагляду ( контрою) позивача щодо дотримання вимог законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин за місцем провадження господарської діяльності: за адресою АДРЕСА_1 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за результатами відвідування складено акт №СМУ 2136/1099/АВ від 20 серпня 2021 року, яким встановлено, що в порушення вимог ч.4 ст.24 КЗпП України позивачем допущено до роботи без укладання трудового договору двох осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

За результатами розгляду справи про накладення штрафу на підставі акту інспекційного відвідування №СМУ 2136/1099/АВ від 20 серпня 2021 року відповідачем прийнята постанова про накладення штрафу відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, якою на позивача накладено штраф у розмірі 120 000 гривень.

Судом першої інстанції в якості свідків були допитані ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ..

ОСОБА_5 пояснила, що перебуває на стажуванні у ФОП ОСОБА_6 . В день проведення інспекційних заходів до неї на місце стажування прийшла подруга, яка допомагала з виконанням обов`язків стажиста та яка і була зафіксована на відео. Трудових правовідносин з ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_5 не має.

ОСОБА_2 пояснив, що є особою підприємцем, яка здійснює свою діяльність в одному приміщенні з ФОМ ОСОБА_1 на площі 5 м.кв., що має один вхід загального користування. ОСОБА_5 перебуває на стажуванні у ФОП ОСОБА_6 .

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Статтею 259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою КМУ від 11.02.2015 №96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМУ через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно із статтею 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим:1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою статті 265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення визначається Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013р. (далі - Порядок №509).

Пунктом 2 Порядку №509 визначено, що штрафи накладаються, зокрема, на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, спірна постанова була прийнята відповідачем на підставі акту інспекційного відвідування №СМУ 2136/1099/АВ від 20 серпня 2021 року, яким встановлено, що позивачем в порушення вимог ч.4 ст.24 КЗпП України допущено до роботи без укладання трудового договору двох осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Актом №СМУ 2136/1099/АВ від 20 серпня 2021 року, зокрема, встановлено, що на початку заходу державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування 12 серпня 2021 року о 12:30 за адресою виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця: АДРЕСА_1 . кафе ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходились дві особи, а саме: ОСОБА_7 готувала страви, які потребують нескладної кулінарної обробки: варила, смажила, роздавала готову продукцію (зафіксовано засобами відеотехніки), тобто відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників випуск 65 Торгівля та громадське харчування від 30.11.1999 № 918 виконувала роботу кухаря (за Класифікатором професій України ДК 003:2010 код 5122). Також, ОСОБА_8 обслуговувала відвідувача за барною стойкою - продавала напої, отримувала від покупця готівку, давала решту. Тобто виконувала роботу бармена (за Класифікатором професій України ДК 003:2010 код 5123),що зафіксовано засобами відеотехніки.

Особа, яка назвалася ОСОБА_9 , обслуговувала покупця, підраховувала гроші, отримувала гроші за проданий товар(чебуреки). Тобто, відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників випуск 65 Торгівля та громадське харчування від 30.11.1999 № 918 виконували роботу продавця продовольчих товарів (за Класифікатором професій України ДК 003:2010 код 5220), що зафіксовано засобами відеотехніки.

Відповідно до усних пояснень трудового договору (контракту), працює вона недавно, виконує роботу посудомийки, хазяїном є ОСОБА_10 (зафіксовано засобами відеотехніки).

12.08.2021р. о 13:13 до місця проведення інспекційного відвідування прибув фізична особа підприємець ОСОБА_1 .

Відповідно до усних пояснень ОСОБА_1 працівники, які присутні на робочих місцях в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » під час інспекційного відвідування проходять у нього стажування приблизно місяць, трудові договори з ними він не укладав ( зафіксовано засобами відеотехніки).

На виконання вимоги від 12.08.2921р. №СМУ 2136/1099/НД підприємцем надано наступні копії: паспорт, РНОКПП ОСОБА_1 , витяг з СДР фізичної особи- підприємця.

Будь-які документи, що підтверджують працевлаштування чи проходження стажування ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_1 протягом інспекційного відвідування не надавались.

У відповідності до вимог п.9 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затв. постановою КМУ від 21 серпня 2019 р. № 823, відповідачем здійснювалась фіксація проведення інспекційного відвідування засобами відеотехніки, про що зазначено у акті №СМУ 2136/1099/АВ від 20 серпня 2021 року.

Долученим до матеріалів справи відеозаписом інспекційного відвідування підтверджується порушення позивачем вимог ч.4 ст.24 КЗпП України в частині допуску працівників без укладання трудового договору.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що відповідачем доведено правомірність прийняття постанови про накладення штрафу відповідно до частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України.

Доводи позивача про те, що разом з ним нежитлове приміщення орендує й інша особа - ФОП ОСОБА_2 , який також здійснює підприємницьку діяльність у цьому приміщенні і саме з ним виявлені особи знаходились в трудових правовідносинах, колегією суддів не прийнято до уваги виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.07.2020р. основним видом економічної діяльності ОСОБА_2 за підсумками діяльності за рік є: 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій (а.с. 40).

Відповідно до договору оренди № 09/2020 від 01.08.2020 р. ОСОБА_2 орендує тільки частину приміщення площею 5 кв.м, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

В матеріалах справи міститься лист Головного управління ДПС України від 09.11.2021р. (а.с. 94-95) яким надано інформацію про те, що ОСОБА_2 надана звітність, за якою останнім задекларовано лише склад за адресою АДРЕСА_2 .

Проте, жодного доказу на підтвердження здійснення ОСОБА_2 у приміщенні за адресою АДРЕСА_1 послуг мобільного харчування та перебування саме з ним в трудових правовідносинах виявлених під час інспекційного відвідування осіб, позивачем не надано.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, під час проведення інспекційного відвідування позивачем було надано усні пояснення згідно яких працівники, які присутні на робочих місцях в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » під час інспекційного відвідування, проходять у нього стажування приблизно місяць, трудові договори з ними він не укладав.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги пояснення свідків по суті спірних питань, такі пояснення в достатній мірі спростовуються матеріалами перевірки, в тому числі і відеозаписом її проведення.

При вказаних обставинах, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі №200/13279/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі №200/13279/21 - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена 07 вересня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 07 вересня 2023 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко