Справа № 600/1601/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 вересня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/1601/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., секретаря судового засідання Бошкової П.М., представника позивача Биструшкіна О.С., представника відповідача Теутуляк С.А., представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Василик І.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про залишення позову без розгляду у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Мамаївський агропромисловий комбінат до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області, про стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Мамаївський агропромисловий комбінат звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про стягнення коштів.

Позивач просить суд:

- стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Мамаївський агропромисловий комбінат 3% річних у розмірі 295600,00 грн.

Ухвалою суду від 18 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; заяву позивача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору задоволено та залучено Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 25 липня 2023 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Мамаївський агропромисловий комбінат про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Згідно пункту 10 частини другої статті 180 Кодексу адміністративного судочинства України у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.

У підготовчому судовому засіданні 06 вересня 2023 року відповідачем підтримано наявне у справі клопотання про залишення позову без розгляду з підстав пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, погодилася з позицією відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом, про що нею також вказувалося у письмових поясненнях на позовну заяву.

Позивач щодо задоволення клопотання відповідача про залишення позову без розгляду заперечував, вказавши про помилковість доводів податкового органу та, водночас, про дотримання ним строку звернення до суду з цим позовом. При цьому позивачем зазначено, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, а тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (порушення було усунуте в 2022 році). Позивачем з посиланням на приписи статті 261 Цивільного кодексу України щодо позовної давності, вказувалось про те, що позивач міг дізнатися і фактично дізнався про порушення свого права на повернення безпідставно сплачених грошових коштів лише в день ухвалення постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2019 року, оскільки саме в цю дату набрало законної сили рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2013 року у справі №2а/2470/2302/12, яким податкові повідомлення-рішення скасовані. Позивач вважає, що до скасування в судовому порядку податкових повідомлень-рішень, захист порушених прав був об`єктивно неможливим. Поряд з цим вказувалось позивачем і те, що згідно із Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, яким під час карантину стоки, визначені статтями 257, 258 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Розглянувши клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, перевіривши матеріали справи та заслухавши осіб, які з`явилися у судове засідання, суд зазначає наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, звернення до суду з даним позовом обґрунтовано приписами статті 1212 (загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави) та 625 (відповідальність за порушення грошового зобов`язання) Цивільного кодексу України й обумовлено поверненням відповідачем позивачу 04 серпня 2022 року безпідставно отриманих коштів в розмірі 1000000,00 грн, які були сплачені позивачем у зв`язку із прийняттям податковим органом щодо позивача податкових повідомлень-рішень від 18 вересня 2012 року №, №, №.

У позовній заяві та у відповіді на відзив позивачем визнається те, що позивач міг дізнатися і фактично дізнався про порушення свого права на повернення безпідставно сплачених грошових коштів лише в день ухвалення постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у справі №2а/2470/2302/12, оскільки саме в цю дату набрало законної сили рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2013 року у справі №2а/2470/2302/12, яким указані вище податкові повідомлення-рішення скасовані (тобто скасовані рішення, на підставі яких позивач сплатив кошти).

З огляду на наявні у справі матеріали, суд погоджується із твердженнями позивача, а також відповідача і третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, про те, що про порушення своїх прав, на захист яких спрямований цей позов, позивач дізнався 18 липня 2019 року.

Водночас судом встановлено, що згідно відмітки пошти на конверті, у якому позов надійшов до суду, позивач звернувся до суду з цим позовом 20 березня 2023 року.

Суд зауважує, що строки звернення до адміністративного суду передбачені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, відповідно до частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поряд з цим суд звертає увагу на те, що згідно частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у справі №320/12137/20 з подібних правовідносин судом касаційної інстанції на підстави аналізу норм Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України зроблено висновок про те, що платник ПДВ може звернутися до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень з погашення заборгованості з відшкодування ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, протягом шести місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (пункт 154 судового рішення).

Отже, суд констатує, що у спірних відносинах застосуванню підлягає шестимісячний строк, встановлений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суд зауважує, що у постанові від 10 листопада 2022 року у справі №990/115/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачени КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Без наявності строків на процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Враховуючи викладене у своїй сукупності, оскільки про порушення прав, на захист яких поданий цей позов, позивач дізнався 18 липня 2019 року, проте такий подано до суду лише 20 березня 2023 року, то суд погоджується із позицією відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо доводів позивача, з посиланням при цьому норми Цивільного кодексу України, про дотримання ним строків звернення до суду з даним позовом, то такі суд відхиляє та вважає помилковими з огляду на наведене вище.

Безпідставними є і посилання позивача в обґрунтування своєї позиції на Закон України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», оскільки такий набрав чинності 02 квітня 2020 року, тобто після спливу шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом якого позивач міг звернутися до суду з цим позовом (до 19 січня 2020 року).

Судом встановлено, що позивачем не було подано до суду заяву (клопотання) про поновлення строку звернення до суду з цим позовом. Вказана вимога відсутня і у змісті позовної заяви.

Відповідно до частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, законодавець допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду. При цьому наведені законодавчі приписи передбачають право особи подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням поважних причин такого пропуску.

Крім цього, частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно із частиною тринадцятою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Отже, одним із обов`язків позивача при поданні позовної заяви, яку подано з пропуском строку звернення до адміністративного суду, є надання заяви про поновлення цього строку та доказів поважності причин його пропуску. Наслідком же невиконання такої вимоги, встановленої судом після відкриття провадження у справі, є прийняття судом ухвали про залишення позову без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення останньому ухвали.

Враховуючи, що після відкриття провадження у цій справі та прийняття до розгляду позовної заяви судом встановлено факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, з метою надання можливості позивачу подати заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин пропуску, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, підстави для залишення позову без розгляду наразі відсутні, а тому суд частково задовольняє подане відповідачем клопотання

Керуючись статтями 122, 123, 171, 180, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

1.Клопотання Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про залишення позову без розгляду задовольнити частково.

2.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Мамаївський агропромисловий комбінат до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області, про стягнення коштів залишити без руху.

3.Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

4.Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали і не усунення недоліків у вказаний строк позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Ухвала у повному обсязі складена 07.09.2023.

Суддя О.П. Лелюк