Справа № 560/9882/23
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2023-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9882/23
РІШЕННЯ

іменем України

08 вересня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неприйняття до розгляду рапорту ОСОБА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , щодо звільнення з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звертався з рапортом на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , у якому просив звільнити з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Однак, станом на момент звернення до суду, рішення по суті рапорту відповідачем не надано, з військової служби не звільнено. Вважає бездіяльність відповідача протиправною.

Відповідачем 16.06.2023 подано відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечує. Зазначає, що позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . З матеріалів наявних у діловодстві військової частини НОМЕР_1 встановлено, що позивач звернувся з рапортом про звільнення з військової служби до командира військової частини НОМЕР_1 26.05.2023, реєстраційний номер вхідної документації вх. №1499 від 26.05.2023. Зазначає, що позивач звернувся з рапортом, порушивши вимоги викладені у п. 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджений Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008.

Вказує, що командиром військової частини НОМЕР_1 27.05.2023 за вих. №1444 направлено клопотання командиру військової частини НОМЕР_2 , у якому просив звільнити з військової служби у запас молодшого сержанта ОСОБА_1 за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Однак, начальником юридичної служби військової частини НОМЕР_2 майором юстиції ОСОБА_2 29.05.2023 повернуто рапорт на доопрацювання у зв`язку з відсутністю довідки структурного підрозділу з питань соціального захисту населення органу місцевого самоврядування або районної державної адміністрації, що підтверджує факт здійснення військовослужбовцем постійного догляду за особою яка його потребує, видане не раніше, ніж за місяць до подання рапорту. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Від позивача 27.06.2023 надійшла відповідь на відзив у якій вважає бездіяльність відповідача щодо незвільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" протиправною, просить позовні вимоги задовольнити.

Від військової частини НОМЕР_2 07.09.2023 надійшов відзив на позовну заяву у якому проти позову заперечує, просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що поданий позивачем разом з рапортом про звільнення висновок лікарсько-консультативної комісії №429 від 29.03.2023, виданий КНП "Ярмолинецький центр первинної медико-санітарної допомоги", не є належним підтверджуючим документом для звільнення зі служби за мобілізацією в Збройних Силах України за підпунктом "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.06.2023 відкрито провадження в справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.08.2023 залучено до участі у справі №560/9882/23 в якості співвідповідача військову частину НОМЕР_2 .

Суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач звернувся з рапортом про звільнення з військової служби до командира військової частини НОМЕР_1 26.05.2023, реєстраційний номер вхідної документації вх. №1499 від 26.05.2023.

Командиром військової частини НОМЕР_1 27.05.2023 за вих. №1444 направлено клопотання командиру військової частини НОМЕР_2 , у якому просив звільнити з військової служби у запас молодшого сержанта ОСОБА_1 за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Начальником юридичної служби військової частини НОМЕР_2 майором юстиції ОСОБА_2 29.05.2023 повернуто рапорт на доопрацювання у зв`язку з відсутністю довідки структурного підрозділу з питань соціального захисту населення органу місцевого самоврядування або районної державної адміністрації, що підтверджує факт здійснення військовослужбовцем постійного догляду за особою яка його потребує, видане не раніше, ніж за місяць до подання рапорту.

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

За нормами частини другої статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Згідно частини шостої статті 2 Закону №2232-ХІІ видами військової служби є, зокрема, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

В свою чергу, підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Так, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Постановою КМУ «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» від 12.06.2013 року №413 передбачено, що військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Судом встановлено, що відповідно до довідки КНП "Ярмолинецький центр первинної медико-санітарної допомоги" №429 від 29.03.2023, відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства "Ярмолинецький центр первинної медико-санітарної допомоги" Кустовська Любов Сергіївна потребує постійного стороннього догляду.

Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317, яке визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Підпунктом 1 пункту 11 Положення визначено, що міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

В свою чергу, відповідно до пункту 4 розділу IV Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом МОУ від 09.04.2008 року №189, який зареєстрований в МЮУ 02.06.2021 року за №731/36353, лікарсько-консультативна комісія видає висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний) - до досягнення дитиною 16-річного віку.

З проведеного ретельного аналізу наведених нормативних актів в контексті розподілення повноважень між ЛКК та МСЕК, суд приходить до висновку, що необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), а також батьками своїми чи дружини (чоловіка) підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. В той же час, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії.

За таких обставин, норми Закону №2232-XII та Постанови КМУ №413 не містять конфлікту щодо їх змісту, оскільки положення Постанови конкретизують суб`єкт, який видає медичний висновок у залежності від віку особи, яка потребує стороннього догляду.

В даному випадку, для підтвердження необхідності стороннього догляду за ОСОБА_3 (матір`ю позивача), позивач мав надати висновок медико-соціальної експертної комісії.

З огляду на зазначене, поданий позивачем разом з рапортом про звільнення висновок лікарсько-консультативної комісії №429 від 29.03.2023 року, виданий КНП «Ярмолинецький центр первинної медико-санітарної допомоги», не є належним підтверджуючим документом для звільнення зі служби за мобілізацією в Збройних Силах України за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII.

Крім того, судом взято до уваги, що позивач при зверненні з рапортом про звільнення з військової служби до командира військової частини НОМЕР_1 26.05.2023 (реєстраційний номер вхідної документації вх. №1499 від 26.05.2023) порушив вимоги викладені у п. 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджений Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008.

Оскільки відповідно до п. 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

З врахуванням положень ст. 139 КАС України, судові витрати, що підлягають розподілу - відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідачі:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ) Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - 26622839)

Головуючий суддя О.О. Михайлов