Справа № 580/5617/21
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5617/21 Суддя (судді) першої інстанції: Тимошенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Карпушової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом керівника Золотоніської окружної прокуратури в інтересах Черкаської обласної державної адміністрації до Драбівської селищної ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою заступника керівника Черкаської обласної прокуратури на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Керівник Золотоніської окружної прокуратури в інтересах Черкаської обласної державної адміністрації звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Драбівської селищної ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Драбівської селищної ради щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж ландшафтного заказника місцевого значення "Бабарська оболонь", закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків;

- зобов`язати Драбівську селищну раду відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити проведення робіт з винесення меж ландшафтного заказника місцевого значення "Бабарська оболонь", закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, апелянт просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Крім зазначених доводів скаржником звернуто увагу на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що на Драбівську селищну раду як правонаступника Жорнокльовівської сільської ради покладається обов`язок із вчинення дій щодо замовлення проекту землеустрою, організації і встановлення меж території ландшафтного заказника місцевого значення «Бабарська оболонь», а також здійснення контролю за його виготовленням.

Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Черкаської обласної ради №28-8/V від 28.08.2009 «Про території та об`єкти природно-заповідного фонду області» ландшафтний заказник «Баварська оболонь» площею 23,4 га, включено до Переліку територій та об`єктів природно-заповідного фонду області, що мають природоохоронне та естетичне значення і підлягаю особливій охороні що розташований, з одночасною пропозицією землекористувачам розробити протягом року документацію по встановленню меж території в натурі.

Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області передано під охорону Жорнокльовській сільській раді ландшафтний заказник місцевого значення «Бабарська оболонь» з метою збереження та охорони, про що складено охоронне зобов`язання.

Відповідно до вказаних охоронного зобов`язання сільська рада зобов`язується забезпечити режим охорони та збереження ландшафтного заказника «Бабарська оболонь».

Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Бабарська оболонь» ( далі Положення) затверджене Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області та погоджене Жорнокльовською сільською радою у 2009 році.

Згідно п. 1.1 Положення ландшафтний заказник місцевого значення «Бабарська оболонь» створений з метою збереження болотистого масиву (заплави річки Супій), що є місцем гніздування водної орнітофауни.

Пунктами 1.4, 1.5 Положення визначено, що Жорнокльовська сільська рада несе відповідальність за належний стан і додержання встановленого заповідного режиму території, межі заказника виносяться в натуру з встановленням необхідних державних інформаційно-охоронних знаків (4 знаки) та інформаційних щитів ( 1 щит) затвердженого зразка.

За п. 3.6 та 5.1 Положення Жорнокльовська сільська рада бере на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму заказника та його збереження, одночасно витрати пов`язані із забезпеченням режиму заказника здійснюються за рахунок Жорнокльовська сільської ради.

Згідно з інформації ГУ Держгеокадастру у Черкаській області №10-23- 0.2-3900/2-21 від 22.06.2021 землевпорядна документація на вказаний об`єкт природно-заповідного фонду не розроблялась та не затверджувалась, даний об`єкт не внесено до Державного земельного кадастру.

Виявлені порушення зумовили звернення до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у даному спорі зазначена земельна ділянка перебуває у державній власності Черкаської обласної державної адміністрації та передана на праві постійного користування Державному підприємству «Золотоніське лісове господарство. Відтак, Драбівська селищна рада не є власником чи землекористувачем земельної ділянки під ландшафтним заказником місцевого значення «Бабарська оболонь», а обов`язок забезпечити проведення робіт з винесення меж ландшафтного заказника місцевого значення «Бабарська оболонь», закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразку, у відповідача відсутній.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи та доводам апелянта, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні питання регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (ЗК України), Законом України "Про природно-заповідний фонд України" від 16.06.1992 № 2456-XII (Закон №2456), Законом України "Про землеустрій" від 22.05.2003 № 858-IV (Закон №858).

Відповідно до ст. 43 ЗК України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно зі ст. 45 ЗК України землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Зокрема, приписами статті 7 Закону № 2456 визначено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Статтею 53 Закону № 2456 встановлено, що рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.

Території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Статтею 60 Закону № 2456, охорона природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, а також ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення, а також регіональних ландшафтних парків, управління якими здійснюється спеціальними адміністраціями, покладається на служби їх охорони, які входять до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України. Положення про службу державної охорони природно-заповідного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природо-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Законом, що визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування є Закон України "Про землеустрій".

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону № 858 проект землеустрою сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Приписами частини 2 статті 25 Закону № 858 визначено види документації із землеустрою, зокрема і проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Відповідно до ст. 47 Закону № 858 проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою: а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини; г) проведення науково-дослідних робіт; ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду розробляються для біосферних заповідників, природних заповідників, національних природних парків, регіональних ландшафтних парків, ботанічних садів, дендрологічних парків, парків - пам`яток садово-паркового мистецтва та зоологічних парків на землях та земельних ділянках, що включаються до складу цих територій без вилучення у землевласників та землекористувачів.

Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Статтею 19 Закону № 858 визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: а) організація і здійснення землеустрою; б) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Згідно зі ст. 26 Закону № 858, замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Відповідно до Наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376 "Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за №391/17686 (далі - Інструкція), визначено механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

Згідно з п. 2.1. Інструкції встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Підпунктом 2.3. розділу ІІ Інструкції визначено, що комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Статтею 12 ЗК України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад, до яких належить розпоряджання землями територіальних громад.

Відповідно до п. 34 та п. 37 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин; прийняття рішень про організацію територій і обєктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні.

Статтею 3 Закону України "Про природно-заповідний фонд" від 16.06.1992 № 2456- XII визначено, що до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Згідно з ч. 4 ст. 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно- заповідного фонду.

У частині 3 ст. 26 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" вказано, що власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" охорона територій та об`єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають.

Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно- заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Рішенням Черкаської обласної ради № 28-8/V від 28.08.2009 «Про території та об`єкти природно-заповідного фонду області» ландшафтний заказник «Баварська оболонь» площею 23,4 га, включено до Переліку територій та об`єктів природно-заповідного фонду області, що мають природоохоронне та естетичне значення і підлягають особливій охороні, з одночасною пропозицією землекористувачам розробити протягом року документацію по встановленню меж території в натурі.

Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області передано під охорону Жорнокльовській сільській раді ландшафтний заказник місцевого значення «Бабарська оболонь» з метою збереження та охорони, про що складено охоронне зобов`язання.

Відповідно до вказаних охоронного зобов`язання сільська рада зобов`язується забезпечити режим охорони та збереження ландшафтного заказника «Бабарська оболонь».

Відповідно до інформації, яка міститься у Державному земельному кадастрі про право власності на земельну ділянку встановлено, що 11.12.2019 зареєстровано право власності на земельну ділянку під ландшафтним заказником місцевого значення «Бабарська оболонь» за Черкаською обласною державною адміністрацією та передана на праві постійного користування Державному підприємству «Золотоніське лісове господарство» з цільовим призначенням - 09.01 «Для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг», площею 23,0852 га, кадастровий номер - :02:001:0591.

Таким чином, суд першої інстанції цілком обґрунтовано вказав на те, що земельна ділянка під ландшафтним заказником місцевого значення «Бабарська оболонь» перебуває у державній власності Черкаської обласної державної адміністрації та передана на праві постійного користування Державному підприємству «Золотоніське лісове господарство».

Відповідно до частини п`ятої статті 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» встановлено, що території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» Управлінням екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації, Драбівській селищній раді ландшафтний заказник «Бабарська оболонь» площею 23.4 га, яку включено до Переліку територій та об`єктів природно-заповідного фонду Черкаської області не передавався під охорону як землекористувачу (землевласнику).

Відповідно до п. 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

В контексті викладеного, колегія суддів погоджується з тим, що Драбівська селищна рада не є власником чи землекористувачем земельної ділянки під ландшафтним заказником місцевого значення «Бабарська оболонь», а отже на неї не може покладатись обов`язок забезпечення робіт з винесення меж ландшафтного заказника, закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразку.

Колегія суддів наголошує на тому, що вищевказаний висновок апелянтом не спростовано, та не наведено імперативних положень чинного законодавства, які б покладали відповідні обов`язки виключно на Драбівську селищну раду, з урахуванням того, що остання не є власником чи землекористувачем земельної ділянки.

В контексті викладеного, колегія суддів погоджується з тим, що за такого правового врегулювання та обставин справи, доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Твердження апелянта стосовно існування небезпеки використання землі на території заказника не за цільовим призначенням, неможливості збереження природно-заповідного фонду, що вказує на наявність підстав для зобов`язання відповідача вжити відповідних заходів не приймаються колегією суддів, позаяк відповідач не має жодних прав на згаданий вище заказник, та не може нести відповідальність за незабезпечення проведення робіт з винесення меж ландшафтного заказника місцевого значення "Бабарська оболонь", закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків, адже саме на нього такі обов`язки законом не покладені.

Апеляційна скарга не містить суттєво інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у позовній заяві, з урахуванням яких, суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга також не містить.

Надаючи оцінку кожному окремому доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Черкаської обласної прокуратури на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року у справі за позовом керівника Золотоніської окружної прокуратури в інтересах Черкаської обласної державної адміністрації до Драбівської селищної ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О.В. Карпушова