Справа № 160/16667/22
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 вересня 2023 року

м. Київ

справа №160/16667/22

адміністративне провадження № К/990/28337/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Соколова В.М., Білак М.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Толстих Олександр Юрійович, на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2023 року у справі № 160/16667/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі - відповідач 1), Державної казначейської служби України (далі - відповідач 2), в якому просив:

- визнати бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області щодо відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, спричиненої нещасним випадком при виконанні службових обов`язків під час проходження служби, протиправною;

- стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, спричинену нещасним випадком при виконанні службових обов`язків під час проходження служби, грошові кошти в сумі 227 500,00 гривень, без урахування утримань з цієї суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року у справі №160/16667/22 скасовано та прийнято нову постанову. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, спричинену нещасним випадком при виконанні службових обов`язків під час проходження служби, грошові кошти в сумі 20 000,00 гривень. В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Толстих Олександр Юрійович, звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини 5 цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Виключень щодо посади позивача у цій справі відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 51-3 Закону України "Про запобігання корупції" не встановлено.

Суд першої інстанції розглянув дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що підставою касаційного оскарження судового рішення є підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та зазначає, що справа має виняткове значення для скаржника.

Суд звертає увагу скаржника, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано.

Суд також враховує, що для кожної із сторін справа, в якій він є учасником має виняткове значення, оскільки спірні правовідносини, що склались, потребують судового втручання.

Разом з тим, скаржник повинен довести, що спірні правовідносини є винятковими та такими, що без судового захисту можуть призвести до незворотних наслідків.

Водночас доводи скарги з цього приводу зводяться до незгоди з результатом розгляду справи, що не є безумовною підставою для касаційного перегляду судового рішення, ухваленого у справі, розглянутої за правилами спрощеного провадження.

Доводи касаційної скарги зводяться до цитування норм законодавства України, а також переоцінки доказів, досліджених судом апеляційної інстанції, і ґрунтуються на незгоді з висновками цього суду щодо його оцінки. Своєю чергою колегія суддів зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судом першої та апеляційної інстанції, та/або переоцінювати їх.

Отже, скаржник не довів наявності виключних обставин, які за положеннями КАС України могли б вимагати касаційного розгляду справи.

Відтак, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у справі, розглянуте за правилами спрощеного позовного провадження, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судовому рішенні суду апеляційної інстанції обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

При цьому, суд ураховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі "Азюковська проти України" (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, прийняте у справі незначної складності, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судовому рішенні суду апеляційної інстанції обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Щодо посилання скаржника на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 05 грудня 2018 року у справі №210/5258/16-ц, то такі є необґрунтованими, оскільки у вищевказаній постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала про необхідність наведення мотивів для визначення розміру відшкодування моральної шкоди.

Водночас у цій справі, окрім загального посилання на те, що через каліцтво позивач не має можливості утримувати належним чином своїх дітей, що пригнічує його моральний стан, ОСОБА_1 не надав до суду належних та допустимих доказів того, що він перебуває в скрутному матеріальному становищі, або його родина віднесена до категорії малозабезпечених, а тому ці доводи були відхилені судами попередніх інстанцій.

Також, судом апеляційної інстанції було враховано, що позивач вказуючи про те, що на лікування він витратив значні кошти та час, що призвело до тяжких моральних страждань, не надав суду доказів на підтвердження розміру понесених витрат, не зазначив конкретно скільки ці витрати складають та коли вони мали місце. При цьому, судом не встановлено обставин, що ушкодження здоров`я відбулись через незадовільні або тяжкі умови праці, або через протиправну поведінку відповідача, що також вказує на необхідність зменшення заявленого розміру відшкодування.

Судом апеляційної інстанції також було враховано, що травми позивача, які призвели до втрати працездатності та каліцтва не є тяжкими, він є непридатним до військової служби, однак як інвалід III групи, здатен працювати в полегшених умовах.

Необхідно зазначити, що Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 25 квітня 2019 року у справі №818/1429/17, від 27 червня 2019 року у справі №825/1030/17, від 12 листопада 2019 року у справі №818/1393/17, від 18 листопада 2019 року у справі №820/5044/18, від 28 листопада 2019 року у справі №826/27549/15, від 28 лютого 2020 року у справі №804/2593/17, від 18 червня 2020 року у справі №339/183/16-а, від 02 вересня 2020 року у справі №1340/4056/18, від 24 вересня 2020 року у справі №1.380.2019.001368, від 18 лютого 2021 року у справі №420/7423/19 та від 25 березня 2021 року у справі №520/4577/19, указував на те, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

З огляду на те, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн суд апеляційної інстанції керувався критеріями «розумності» та «співмірності» та врахував глибину моральних страждань, психологічний і фізичний стан позивача, ступінь втрати працездатності, обставини отримання каліцтва, а також недоведенням позивачем те, що заявлене ним відшкодування в розмірі 227500,00 грн є співміриним із завданою шкодою, відсутні підстави стверджувати, що судове рішення в цій частині прийнято без урахування висновків Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Толстих Олександр Юрійович, на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2023 року у справі № 160/16667/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.О. Єресько В.М. Соколов М.В. Білак