Справа № 420/12726/23
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 02 червня 2023 року надійшов позов ОСОБА_1 до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім ям під час дії воєнного стану» за весь період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 08.06.2022 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме за червень, серпень, жовтень 2022 року із розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу лікування;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за весь період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 08.06.2022, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме за червень, серпень, жовтень 2022 року із розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу лікування, з урахуванням проведених виплат за цей період.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в періоди з 26.07.2008 року по 29.04.2016 року він проходив службу в органах внутрішніх справ України; з 12.10.2020 року по 09.01.2023 року - військову службу у Південному Одеському територіальному управлінні Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ), що підтверджується послужним списком.

В період часу з 15.10.2020 року по 05.02.2021 року, з 02.06.2022 року по 08.07.2022 року він безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (довідка військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2023 року №199).

На підставі наказу начальника Південного територіального управління Національної гвардії України від 02.06.2023 року № 142 він вибув у службове відрядження для виконання бойових та спеціальних завдань. 08 червня 2022 року, виконувачі бойове завдання в районі с. Богородичне Краматорського району Донецької області, внаслідок обстрілу він отримав бойове

поранення. Ця обставина підтверджується донесенням оперативного чергового Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України від 10.06.2022 року, первинною медичною карткою ПКГП м. Краматорськ від 09.06.2022 року.

Результати призначеного наказом від 10.06.2022 року №137 командира Військової частини НОМЕР_1 службового розслідування за цією подією визначили, що старший офіцер 1 бойової групи 2 групи спеціального призначення окремого загону спеціального призначення, капітан ОСОБА_1 отримав поранення під час виконання обов`язків військової служби при захисті Батьківщини: вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку,

акубаротравма, мінно-вибухова травма (акт розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 07.11.2022 року, акт про нещасний випадок форми Н-1 №61/2022, затверджений начальником Південного Одеського територіального управління 07.11.2022 року).

Після надання первинної медичної допомоги він був евакуйований для підтвердження діагнозу та лікування до комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради з подальшим перенаправленням на стаціонарне лікування до ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровської області», де перебував на обстеженні з 16.06.2022 року по 17.06.2022 року (довідки КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради від 16.06.2022 року, ДУ «ТМО МВС України по

Дніпропетровської області» від 17.06.2022 року, довідка про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 від 17.06.2022 року №033414). За направленням лікарів ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області» від 17.06.2022 року він був перевезений до КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр», де з 18.06.2022 року по 25.07.2022 року проходив стаціонарне лікування (виписка із медичної картки стаціонарного хворого

ОСОБА_1 від 25.07.2022 року №13695/22).

За направленням лікарів КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» з 26.07.2022 року по 15.08.2022 року він перебував на лікуванні у стаціонарі в ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» (виписка із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 від 15.08.2022 року №22/0593, довідка про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 від 15.08.2022 року №2526).

З 16.08.2022 року по 24.10.2022 року він перебував за направленням лікарів ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» на стаціонарному лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, з якого виписаний з рекомендаціями: продовжити лікування; проведення ВЛК щодо придатності для подальшого проходження військової служби (епікриз із історії хвороби ОСОБА_1 від 24.10.2022 року №2826).

У зв`язку з погіршенням стану здоров`я, з 25.10.2022 року по 31.10.2022 року він проходив обстеження та лікування на стаціонарі в комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня №5» Одеської міської ради з діагнозом: гіпертонічна хворобі І ст., ст.1, ризик 2. Наслідки перенесеної мінно-вибухової травми (від 08.06.2022 року) у вигляді стійкого цефалгічного синдрому» (виписка із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 від 31.10.2022 року №2850/1253).

З наведених виписок вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні після перенесеної вибухової травми, а в подальшому для лікування ускладнень та наслідків отриманої вибухової травми.

Обставини лікування заявника у цей період саме з причини отримання поранення 08.06.2022 року відповідачем не заперечуються. Періоди медичного обстеження та лікування, заклади лікування, діагноз та наслідки визначені у медичної характеристиці начальнику відділу медичного забезпечення - начальнику медичної служби Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України О. Ящишиної, яка 02.11.2022 року затверджена начальником Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України.

Тому, позивач вважає, що за весь час його перебування на лікуванні йому мала бути виплачена збільшена до 100 000 грн. додаткова винагорода пропорційно часу такого лікування.

За розпорядженням начальника військової частини НОМЕР_1 медичною (військово-лікарською) комісією ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» 30.11.2022 року здійснено медогляд ОСОБА_1 , за результатом якого визнаний непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку; захворювання, травма: «Так, пов`язані із захистом Батьківщини» (свідоцтво про історію хвороби №385/4 від 30.11.2022 року).

За результатами огляду Обласною медико-соціальною експертною комісією №1 позивачу визначено 70% втрати професійної працездатності та встановлено 2 групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини (довідки МСЕК серії 12 ААА №057063 від 06.02.2023, серії 12 ААГ №451109 від 06.02.2023 року).

Позивач вважає, що викладені фактичні обставини свідчать про наявність у нього права на отримання передбаченої постановою КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час і дії воєнного стану» додаткової винагороди, у розмірі 100 000 гривень, у зв`язку із отриманням 08.06.2022 року поранення, пов`язаної із захистом Батьківщини, та подальшого лікування.

Однак, як зазначає позивач, йому не здійснено виплату зазначеної додаткової винагороди фактично за червень, серпень, жовтень 2022 року.

Не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача, вважаючи протиправним не нарахування та не виплати йому додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн. за червень, серпень, жовтень 2022 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відзив на адміністративний позов обґрунтовано наступним

Відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що Південним Одеським територіальним управлінням Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) позивачу з 09.06.2022 року по 15.08.2022 року була проведена виплата по у зв`язку з отриманням травми, а саме: «Мінно-вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, цефалічний синдром, синдром артеріальної гіпертензії. Акубаротравма, без порушення цілісності барабанних перетинок» (08.06.2022 року була отримана мінно-вибухова травма, отримана під час виконання бойового завдання в районі м. Краматорська).

Позивач 09.06.2022 року отримав першу медичну допомогу в Пересувному хірургічному госпіталі м. Краматорськ у зв`язку з отриманням травми (поранення) «Мінно-вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, акубаротравма, (08.06.2022 року отримана травма та поранення під час виконання бойового завдання в районі м. Краматорська).

З 10.06.2022 року по 16.06.2022 року перебував у КНП «Клінічне об`єднання швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської міської ради у зв`язку з лікуванням травми (поранення) «Мінно-вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, акубаротравма. З 16.06.2022 року по 17.06.2022 року перебував у ДУ «ТМО МВС по Дніпропетровській області» на лікуванні за діагнозом «Мінно-вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, цефалгічний синдром, синдром артеріальної гіпертензії. Акубаротравма, без порушення цілісності барабанних перетинок». З 18.06.2022 року по 25.07.2022 року перебував у КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний ЦЕ ООР». м. Одеса за діагнозом «Мінно-вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, цефалічний синдром, синдром артеріальної гіпертензії. Акубаротравма, без порушення цілісності барабанних перетинок». З 26.07.2022 року по 15.08.2022 року перебував на лікуванні в ДУ «ТМО МВС по Одеській області» за діагнозом «Мінно-вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, цефалгічний синдром, синдром артеріальної гіпертензії. Акубаротравма, без порушення цілісності барабанних перетинок».

Відповідач зазначає, що діагноз позивача, не підпадає під виплату додаткової грошової винагороди, а саме «Різко виражені, стійкі зміни особистості, внаслідок постравматичного стресового розладу, у вигляді емоційних та поведінкових порушень, імпульсовних вчинків з агресивними діями» який було встановлено у КНП «ООЦПЗ ООР» м. Одеса при поступленні на лікування 16.08.2022 року.

Враховуючи вищевикладене, відповідач зазначає, що позивачу, було здійснено виплати грошової винагороди у розмірі до 100000 грн. відповідно до наказу командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 року № 89 «Про затвердження інструкції з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України», та постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», пропорційно з розрахунку на місяць, а саме за час лікування травм та поранень отриманих під час виконання бойових завдань у розмірі: 97666,67 грн. за червень місяць 2022 року (з урахуванням виплати грошової винагороди за 7 днів червня місяця 2022 року за безпосередня виконання бойових завдань); 100000,00 грн. за липень місяць 2022 року; 63870,97 грн. за серпень місяць 2022 року. Загальна сума грошової винагороди, яка була виплачена позивачу у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) за час перебування на лікуванні становить 261 537,64 грн.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що слід дійти висновку, що вимога позивача щодо виплати грошової винагороди за червень та серпень місяць 2022 у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) за час перебування на лікуванні є безпідставною, оскільки вони були проведені.

Разом з тим, відповідач зазначає, що вимога позивача щодо виплати грошової винагороди, яка була виплачена позивачу у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) за жовтень місяць 2022 року також є безпідставною, оскільки за вказаний період позивач проходив лікування за діагнозом яке є захворюванням а не пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).

Процесуальні дії

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

29 червня 2023 року відповідачем до суду було подано відзив на позовну заяву з додатками (вхід. №21753/23).

Станом на 06 вересня 2023 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція позивача та відповідача, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 , в періоди з 26.07.2008 року по 29.04.2016 року проходив службу в органах внутрішніх справ України; з 12.10.2020 року по 09.01.2023 року - військову службу у Південному Одеському територіальному управлінні Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ), що підтверджується послужним списком.

В період часу з 15.10.2020 року по 05.02.2021 року, з 02.06.2022 року по 08.07.2022 року позивач безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2023 року №199.

Відповідно до положень статті 5, пункту 1 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 06.04.2022 року та посвідченням серії НОМЕР_3 від 02.03.2023 року.

На підставі наказу начальника Південного територіального управління Національної гвардії України від 02.06.2023 року № 142 позивач вибув у службове відрядження для виконання бойових та спеціальних завдань.

08 червня 2022 року, виконувачі бойове завдання в районі с. Богородичне Краматорського району Донецької області, внаслідок обстрілу ОСОБА_1 отримав бойове поранення. Ця обставина підтверджується донесенням оперативного чергового Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України від 10.06.2022 року, первинною медичною карткою ПКГП м. Краматорськ від 09.06.2022 року.

Результати призначеного наказом від 10.06.2022 року №137 командира Військової частини НОМЕР_1 службового розслідування за цією подією визначили, що старший офіцер 1 бойової групи 2 групи спеціального призначення окремого загону спеціального призначення, капітан ОСОБА_1 отримав поранення під час виконання обов`язків військової служби при захисті Батьківщини: вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку,

акубаротравма, мінно-вибухова травма, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 07.11.2022 року, актом про нещасний випадок форми Н-1 №61/2022, затверджений начальником Південного Одеського територіального управління 07.11.2022 року.

Після надання первинної медичної допомоги позивач був евакуйований для підтвердження діагнозу та лікування до комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради з подальшим перенаправленням на стаціонарне лікування до ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровської області», де перебував на обстеженні з 16.06.2022 року по 17.06.2022 року, що підтверджено довідками КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради від 16.06.2022 року, ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровської області» від 17.06.2022 року, довідкою про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 від 17.06.2022 року №033414.

За направленням лікарів ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області» від 17.06.2022 року позивач був перевезений до КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр», де з 18.06.2022 року по 25.07.2022 року проходив стаціонарне лікування, що підтверджено випискою із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 від 25.07.2022 року №13695/22.

За направленням лікарів КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» з 26.07.2022 року по 15.08.2022 року позивач перебував на лікуванні у стаціонарі в ДУ «ТМО МВС України по Одеській області», що підтверджено випискою із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 від 15.08.2022 року №22/0593, довідкою про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 від 15.08.2022 року №2526.

З 16.08.2022 року по 24.10.2022 року позивач перебував за направленням лікарів ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» на стаціонарному лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, з якого виписаний з рекомендаціями: продовжити лікування; проведення ВЛК щодо придатності для подальшого проходження військової служби, що підтверджено епікризом із історії хвороби ОСОБА_1 від 24.10.2022 року №2826.

У зв`язку з погіршенням стану здоров`я, з 25.10.2022 року по 31.10.2022 року позивач проходив обстеження та лікування на стаціонарі в комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня №5» Одеської міської ради з діагнозом: гіпертонічна хворобі І ст., ст.1, ризик 2. Наслідки перенесеної мінно-вибухової травми (від 08.06.2022 року) у вигляді стійкого цефалгічного синдрому», що підтверджено випискою із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 від 31.10.2022 року №2850/1253.

З наведених виписок вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні після перенесеної вибухової травми, а в подальшому для лікування ускладнень та наслідків отриманої вибухової травми.

Періоди медичного обстеження та лікування, заклади лікування, діагноз та наслідки визначені у медичній характеристиці начальнику відділу медичного забезпечення - начальнику медичної служби Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України О. Ящишиної, яка 02.11.2022 року затверджена начальником Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України.

За розпорядженням начальника військової частини НОМЕР_1 медичною (військово-лікарською) комісією ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» 30.11.2022 року здійснено медогляд ОСОБА_1 , за результатом якого визнаний непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку; захворювання, травма: «Так, пов`язані із захистом Батьківщини», що підтверджено свідоцтвом про історію хвороби №385/4 від 30.11.2022 року.

За результатами огляду Обласною медико-соціальною експертною комісією №1 позивачу визначено 70% втрати професійної працездатності та встановлено 2 групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, що підтверджено довідками МСЕК серії 12 ААА №057063 від 06.02.2023, серії 12 ААГ №451109 від 06.02.2023 року.

Наказом начальника Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України від 09.01.2023 року №9 з позивачем, старшим офіцером 1 бойової групи 2 групи спеціального призначення окремого загону спеціального призначення Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби та звільнено за підпунктом «б» пунктом 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у відставку (за станом здоров`я).

Вимогами наказу передбачено наступні виплати:

- грошову компенсацію за невикористанні 30 календарних днів щорічної відпустки за 2022 рік та 30 календарних днів щорічної відпустки за 2023 рік;

- грошову компенсацію за невикористанні 42 календарних дні додаткової відпустки за період 2021 по 2023 рік, передбачену Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як учаснику бойових дій;

- премію за період з 01 по 09 січня 2023 року;

- одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, передбачену Законом України «Про соціальний і правової захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з карткою особового рахунку ОСОБА_1 як військовослужбовця, у період з моменту поранення (08.06.2022 року) по закінчення лікування (31.10.2022 року):

- за червень 2022 року нараховано 30 000,00 грн. додаткової винагороди у порядку постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року;

- за липень 2022 року нараховано 97 666, 67 грн. (30 000,00 грн. + 67 666, 67 грн.) додаткової винагороди у порядку постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року;

- за серпень 2022 року нараховано 30 000,00 грн. додаткової винагороди у порядку постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року;

- за вересень 2022 року нараховано 133 870,97 грн. (30 000, 00 грн. + 103 870, 97 грн.) додаткової винагороди у порядку постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року;

- за жовтень 2022 року нараховано 30 000, 00 грн. додаткової винагороди у порядку постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року.

У подальшому під час служби до звільнення (09.01.2023 року) позивач отримував у листопаді 2022 року, у грудні 2022 року по 30 000, 00 грн.; за 9 днів січня 2023 року - 8 709, 68 грн. додаткової винагороди у порядку постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року.

Проте, позивач вважає, що відповідачем протиправно не нараховувалось та не виплачувалась йому в період з 08.06.2022 року по 31.06.2022 року, з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року, з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року в повному обсязі додаткову винагороду у порядку постанови КМУ від 28.02.2022 року №168, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманим 08.06.2022 року пораненням.

Листом від 14 квітня 2023 року за № 3/1/1/1-781 Південне Одеське територіальне управління відмовило позивачу здійснити нарахування та виплату додаткової грошової винагороди в розмірі 100 000 грн. за період лікування, посилаючись на те, що з 26.07.2022 року позивач продовжив лікування не у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та не за висновком (постановою) військово-лікарської

(лікарською-експертної) комісії.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн. за червень, серпень, жовтень 2022 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232- XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби. Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, №259/2022 від 18.04.2022 року, №341/2022 від 17.05.2022 року, № 573/2022 від 12.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року та триває до теперішнього часу.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова) із змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів № 217 від 07.03.2022 року, № 350 від 22.03.2022 року, № 400 від 01.04.2022 року, № 754 від 01.07.2022 року, № 793 від 07.07.2022 року, № 1066 від 27.09.2022 року, № 1146 від 08.10.2022 року, № 43 від 20.01.2023 року, якою було первісно запроваджено виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000,00грн. та до 100 000,00 грн.

Абзацом першим пункту 1 вказаної Постанови установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Національної гвардії, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між

позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення

зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Абзацом 4 пункту 1 встановлено, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно до положень абзацу 5 пункту 1 до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Національну гвардію України» від 13.03.2013 року безпосереднє військове керівництво Національної гвардії України здійснює командувач Національної гвардії України, який одночасно є начальником головного органу військового управління Національної гвардії України.

Указом Президента України від 28.03.2014 року № 346/2014 відповідно до пункту 17 частини першої статті 106, статті 112 Конституції України, статті 5 Закону України «Про Національну гвардію України» затверджено «Положення про головний орган військового управління Національної гвардії України» та установлено, що командувач Національної гвардії України користується щодо військовослужбовців Національної гвардії України правами Міністра оборони України, які передбачені «Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153.

Пунктом 1 визначено, що Головним органом військового управління Національної гвардії України (далі - головний орган військового управління НГУ) є Головне управління Національної гвардії України.

Начальником головного органу військового управління НГУ є командувач Національної гвардії України, який призначається на посаду Президентом України за поданням Міністра внутрішніх справ України та звільняється з посади Президентом України. На посаду командувача Національної гвардії України призначається військовослужбовець.

Пунктом 9, 10 зазначено, що командувач Національної гвардії України у межах повноважень видає накази, директиви, розпорядження та доручення, організовує і контролює їх виконання.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Головне управління Національної гвардії України є державним органом.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України, було визначено наказом командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 № 89 «Про затвердження інструкції з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України» (далі - Інструкція), який діяв до 01.02.2023 року.

Інструкція визначає порядок виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Згідно з пунктом 7 Інструкції № 89 додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень виплачується військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях або заходах під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій та отримали поранення (травми), контузії - за увесь час безперервного перебування в закладах охорони здоров`я, за час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького

складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, поранення особи (контузія, травма, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини під час проходження служби в умовах, за які передбачена виплата додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022 р. №168 у розмірі до 100 000,00 грн., зумовлює збереження права особи на отримання згаданої винагороди у розмірі до 100 000,00 грн. як за час проходження стаціонарного лікування після поранення, так і за час знаходження у відпустці для лікування за висновком військово-лікарської комісії після тяжкого поранення як безвідносно до існування будь-яких перерв між стаціонарним лікуванням і відпусткою для лікування, так і безвідносно до вибуття у відпустку для лікування після поновлення виконання обов`язків за військовою посадою.

Встановлені вище обставини та надані позивачем документи свідчать, про те, що він отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, та перебував в період з 08.06.2022 року по 31.10.2022 року на стаціонарному лікуванні в наслідок цього поранення.

Твердження відповідача про те, що нібито з 26.07.2022 року позивач продовжив лікування не у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та не за висновком (постановою) військово-лікарською (лікарською-експертної) комісії, суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються випискою із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 від 15.08.2022 року №22/0593, довідкою про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 від 15.08.2022 року №2526, епікризом із історії хвороби ОСОБА_1 від 24.10.2022 року №2826, випискою із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 від 31.10.2022 року №2850/1253, свідоцтвом про історію хвороби №385/4 від 30.11.2022 року та іншими документами.

Згідно з карткою особового рахунку ОСОБА_1 як військовослужбовця, у період з моменту поранення (08.06.2022 року) по закінчення лікування (31.10.2022 року):

- за червень 2022 року нараховано 30 000,00 грн. додаткової винагороди у порядку постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року;

- за липень 2022 року нараховано 97 666, 67 грн. (30 000,00 грн. + 67 666, 67 грн.) додаткової винагороди у порядку постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року;

- за серпень 2022 року нараховано 30 000,00 грн. додаткової винагороди у порядку постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року;

- за вересень 2022 року нараховано 133 870,97 грн. (30 000, 00 грн. + 103 870, 97 грн.) додаткової винагороди у порядку постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року;

- за жовтень 2022 року нараховано 30 000, 00 грн. додаткової винагороди у порядку постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року, тобто тим самим відповідач не заперечує право на оплату вказаної винагороди під час перебування позивача на стаціонарному лікуванні.

Разом з тим, як встановлено судом, згідно з довідкою про стан виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 від 29 червня 2023 року № 3/11/1-34, наданою відповідачем до суду разом із відзивом, позивачу, було здійснено виплату грошової винагороди у розмірі до 100000 грн. відповідно до наказу командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 року № 89 «Про затвердження інструкції з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України», та постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», пропорційно з розрахунку на місяць, а саме за час лікування травм та поранень отриманих під час виконання бойових завдань у розмірі:

- у липні 2022 року у розмірі 97666,67 грн. (67666,67 грн. + 30000,00 грн.) за червень місяць 2022 року (з урахуванням виплати грошової винагороди за 7 днів червня місяця 2022 року за безпосередня виконання бойових завдань);

- у вересні 2022 року у розмірі 100000,00 грн. (70000,00 грн. + 30000,00 грн.) за липень місяць 2022 року;

- у вересні 2022 року у розмірі 63870,97 грн. (33870,97 грн. + 30000,00 грн.) за серпень місяць 2022 року.

Тобто з аналізу довідки № 12 від 20.03.2023 року про грошове забезпечення та інші види виплат за період з 08.10.2020 року по 09.01.2023 року та довідки про стан виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 від 29 червня 2023 року № 3/11/1-34, виданими відповідачем, вбачається, що позивачу не нараховано та не здійснено виплату зазначеної додаткової винагороди фактично за вересень та жовтень місяці 2022 року, чим з боку відповідача допущено протиправну бездіяльність.

У пункті 23 рішення у справі «Кечко проти України» ЄСПЛ зазначив, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції передбачає: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів».

Нездійснюючи тривалий час виплату позивачу додаткової винагороди та зрештою відмовивши у такій виплаті, відповідач, діяв з порушенням принципів "належного урядування" та "правомірних очікувань", сформульованих у судовій практиці ЄСПЛ.

Суд зазначає, спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею

13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

За встановлених судом обставин, не нарахування та не виплата позивачу належної додаткової винагороди, свідчить саме про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, у зв`язку з чим суд, керуючись положеннями статті 9 КАС України, вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту порушених прав позивача та визнати протиправною бездіяльність Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім ям під час дії воєнного стану» за весь період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 08.06.2022 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме: за вересень та жовтень місяці 2022 року із розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу лікування.

Отже, належним способом захисту прав позивача в даному випадку є зобов`язання Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за весь період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 08.06.2022 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме: за вересень та жовтень місяці 2022 року із розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу лікування, з урахуванням проведених виплат за цей період.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім ям під час дії воєнного стану» за весь період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 08.06.2022 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме: за вересень та жовтень місяці 2022 року із розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу лікування.

Зобов`язати Південне Одеське територіальне управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за весь період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 08.06.2022 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме: за вересень та жовтень місяці 2022 року із розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу лікування, з урахуванням проведених виплат за цей період.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Південне Одеське територіальне управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ).

Суддя С.О. Cтефанов