Справа № 260/1157/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/1157/23 пров. № А/857/8117/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.04.2023р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській обл. про визнання бездіяльності протиправною; спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Ващилін Р.О., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 26.04.2023р., м.Ужгород Закарпатської обл.; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

01.03.2023р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Закарпатській обл. щодо її звернення від 26.08.2022р. о 13 годині 11 хвилин 04 секунді талоном № 18 «перерахунок пенсії»;

перерахувати чорнобильську пенсію з 2014 року, спонукати ГУ ПФ України в Закарпатській обл. задовольнити її потребу: розглянути заяву про перерахунок чорнобильської пенсії з 2014 року, талоном № 18 від 26.08.2022р. 13:11:04 год. перерахунок пенсії СЦ БВОГУОГ ГУ ПФ України в Закарпатській обл.;

судові витрати покласти на відповідача (Т.1, а.с.1-2).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (Т.2, а.с.15-17).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.04.2023р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (Т.2, а.с.28-30).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила ОСОБА_1 , яка покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити повністю або направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд (Т.3, а.с.22-79, а.с.112-177).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що вона має право отримувати пенсійне забезпечення за віком, починаючи з 14.12.2014р. відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак відповідач приховував від неї таке її право до 26.08.2022р. Наголошує на тому, що не існує заяви № 2161 від 26.08.2022р. з її участю про перерахунок пенсії.

Суд першої інстанції передчасно розглянув справу, не повідомивши позивача судовою повісткою про дату, час, та місце судового засідання. Відтак, вважає, що суд порушив право позивача на судовий розгляд справи з її участю, що є підставою та скасування рішення суду від 26.04.2023р.

Відповідно до ухвали апеляційного суду від 07.07.2023р. у задоволенні клопотань ОСОБА_2 про витребування доказів, про залучення свідка, про виключення доказу з числа доказів, про долучення справ, виконавчих листів, виконавчого провадження відмовлено (Т.3, а.с.181-184).

Ухвалою апеляційного суду від 07.07.2023р. витребувано з ініціативи апеляційного суду від відповідача ГУ ПФ України в Закарпатській обл. наступні додаткові докази по справі: інформацію про дату та умови призначення пенсії ОСОБА_1 , дату та умови переведення позивача на інший вид пенсії, про проведення перерахунків пенсії, якщо такі проводилися (Т.3, а.с.186-188).

Згідно ухвали апеляційного суду від 07.07.2023р. під час підготовки адміністративної справи до апеляційного розгляду апеляційний суд дійшов висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні та призначив справу № 260/1157/23 до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 06.09.2023р., про що завчасно повідомив учасників справи (Т.3, а.с.190; Т.4, а.с.50).

Відповідно до ухвали апеляційного суду від 01.08.2023р. у задоволенні клопотань ОСОБА_2 про витребування додаткових доказів, про визнання обставин поважними відмовлено (Т.4, а.с.8-10).

Окрім цього, ухвалою апеляційного суду від 05.09.2023р. задоволено клопотання ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду (Т.4, а.с.61, 62-63).

На виконання вимог ухвали апеляційного суду від 07.07.2023р. про витребування додаткових доказів по справі відповідач ГУ ПФ України в Закарпатській обл. скерував до апеляційного суду документи, зокрема:

копію протоколу щодо первинного призначення пенсії, розрахунку стажу та заробітної плати з 27.08.2020р.;

копію протоколу у зв`язку з уточненням даних в ЕПС (не з вини пенсіонера), розрахунку стажу та заробітної плати з 27.08.2020р.;

копію протоколу щодо переведення з виду на вид, розрахунку стажу та заробітної плати з 04.01.2021р.;

копію протоколу у зв`язку з уточненням даних в ЕПС (не з вини пенсіонера), розрахунку стажу та заробітної плати з 04.01.2021р.;

копію протоколу щодо уточнення показників середньої заробітної плати по

народному господарству (місячна), розрахунку стажу та заробітної плати з

04.01.2021р.;

копію протоколу щодо встановлення доплати 100 грн. (код виплати 5007) з 01.07.2021р.;

копію протоколу індексація заробітку з 01.03.2022р.;

копію протоколу індексація заробітку з 01.03.2023р.;

копію заяви від 26.08.2022р. про перерахунок пенсії;

рішення ГУ ПФ України в Одеській обл. про відмову в перерахунку пенсії № 52 від 01.09.2022р. (Т.3, а.с.193-249).

Також відповідач ГУ ПФ України в Закарпатській обл. скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції надав належну оцінку всім обставинам справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.3, а.с.250-252).

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Протокольною ухвалою апеляційного суду від 06.09.2023р. залишено без задоволення клопотання апелянта (позивача), що надійшло до апеляційного суду 06.09.2023р. (Т.4, а.с.87), про відкладення апеляційного розгляду справи через неможливість прибуття до суду, оскільки сторони були завчасно повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи, а тому позивач мала об`єктивну можливість забезпечити свою явку для участі в розгляді справи (при цьому апеляційним судом було забезпечено за клопотанням позивача розгляд справи в режимі відеоконференції в Закарпатському окружному адміністративному суді Т.4, а.с.62-63).

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засідання учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні; за таких обставин апеляційний суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров`я, оскільки вони пов`язані з форс-мажорними обставинами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду справи, позивач ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в ГУ ПФ України в Закарпатській обл.

Згідно протоколу ГУ ПФ України в Закарпатській обл. з 27.08.2020р. ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 1788-XII від 05.11.1991р. «Про пенсійне забезпечення» (Т.3, а.с.195-196).

Починаючи з 04.01.2021р., ОСОБА_1 переведена на пенсію згідно Закону України № 796-ХІІ від 28.02.1991р. «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджено протоколом ГУ ПФ України в Закарпатській обл. (Т.3, а.с.213-214).

26.08.2022р. ОСОБА_1 звернулася до сервісного центру Берегівського відділу обслуговування громадян ГУ ПФ України в Закарпатській обл. із заявою № 2161 про перерахунок пенсії за віком з 2014 року. До вказаної заяви позивачем долучені підтверджуючі документи згідно розписки-повідомлення (Т.2, а.с.21-22; Т.3, а.с.245-247).

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності ГУ ПФ України в Одеській обл. визначено органом, уповноваженим розглянути заяву ОСОБА_1 № 2161 від 26.08.2022р.

За результатами вищезазначеної заяви ГУ ПФ України в Одеській обл. прийнято рішення № 52 від 01.09.2022р. про відмову у перерахунку пенсії за віком згідно Закону України № 796-ХІІ від 28.02.1991р. «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 2014 року. Підставою такого рішення вказано, що пенсія за вислугу років ОСОБА_1 була призначена з 27.08.2020р., а з 04.01.2021р. її переведено на пенсію згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Т.2, а.с.23; Т.3, а.с.248).

Вказане рішення скероване на адресу місця проживання ОСОБА_1 листом № 17983/03-16 від 01.09.2022р.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, подана позивачем до територіального органу ПФ України заява була розглянута в порядку та строки, передбачені законодавства, а тому підстави для визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання відповідача здійснити розгляд такої заяви відсутні.

Враховуючи те, що рішення ГУ ПФ України в Одеській обл. № 52 від 01.09.2022р. про відмову у перерахунку пенсії не є предметом цього адміністративного позову, а питання його правомірності підлягає самостійному доведенню і встановленню на підставі сукупності доказів з урахуванням принципу змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування у кожному конкретному випадку, суд не може застосувати положення ч.2 ст.9 КАС України та вийти за межі позовних вимог.

Отже, враховуючи предмет розглядуваного адміністративного позову та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Наведені висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, на думку колегії суддів, у повній мірі відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Колегія суддів враховує, що ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок її пенсії, починаючи з 2014 року, оскільки, на думку ОСОБА_1 , є правові підстави для отримання нею такої пенсії з 2014 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (ст.9 зазначеного Закону).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України № 796-XII від 28.02.1991р. «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до ст.1 вказаного Закону, закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Статтею 49 цього Закону визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст.55 вказаного Закону особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Отже, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено пільги по зниженню пенсійного віку особам, які мають статус потерпілих внаслідок аварії на ЧАЕС, порядок призначення пенсій по інвалідності в розмірі фактичних відшкодувань збитків та їх розміри. При цьому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено порядок виплати, строки призначення пенсій, порядок їх перерахунків, пенсійний вік виходу на пенсію, перелік документів, необхідних для призначення пенсій та порядок визначення страхового стажу та розмірів пенсій потерпілим особам, яким пенсії призначаються в солідарній системі.

Частиною 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

На підставі ч.5 ст.45 вказаного Закону документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до пп.5 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р. (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988р. № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Згідно п.4.1 вказаного Порядку заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до п.4.2 Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Як вбачається з матеріалів справи, подана 26.08.2022р. заява ОСОБА_1 про перерахунок пенсії за принципом екстериторіальності була передана на розгляд до ГУ ПФ України в Одеській обл. За результатами розгляду вказаної заяви 01.09.2022р. ГУ ПФ України в Одеській обл. прийняв рішення № 52 про відмову у проведенні перерахунку пенсії.

Отже, заява позивача пенсійним органом розглянута в порядку і строки, встановленому ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, в діях відповідача відсутня протиправна бездіяльність, яка полягає у відсутності розгляду або несвоєчасному розгляді заяви пенсіонера про перерахунок пенсії.

Окрім того, що стосується заявлених позовних вимог позивача стосовно наявності підстав для перерахунку пенсії (чорнобильської) з 2014 року, апеляційний суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що починаючи з 27.08.2020р., позивачу ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 04.01.2021р. позивача переведено на пенсію згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Будь-яких обставин, які б свідчили про помилкове призначення ОСОБА_1 пенсії з 27.08.2020р. під час судового розгляду не встановлено; доказів щодо необхідності призначення та виплати пенсії позивачу з 2014 року сторонами не представлено.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 2014 року відповідно до приписів Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, заявлені позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФ України в Закарпатській обл. щодо розгляду звернення позивача від 26.08.2022р., здійснення перерахунку призначеної пенсії слід вважати необґрунтованими і безпідставними.

Щодо здійснення судом першої інстанції розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, апеляційний суд зазначає наступне.

Частинами 2, 3 ст.12 КАС України встановлено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

У свою чергу, нормою ч.3 ст. 12 КАС України передбачено, що справами незначної складності є справи щодо, зокрема, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Перелік справ, що підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження передбачений ч.4 ст.12 КАС України, а саме: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Отже, суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо обрання форми судочинства для розгляду даної справи, не був обмежений приписами ч.4 ст.12 КАС України, з огляду на що обґрунтовано прийняв рішення проводити розгляд справи за правилами спрощеного судочинства без повідомлення сторін.

Таким чином, з огляду на предмет позову, колегія суддів не вбачає підстав, що перешкоджають віднесенню цієї справи до справ незначної складності та неможливість її розгляду в порядку спрощеного судочинства без повідомлення сторін.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що розгляд справи судом апеляційної інстанції проводився у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, однак таким правом не скористалася.

Інших процесуальних порушень, допущених судом першої інстанції, які в силу вимог процесуального закону є обов`язковою підставою для скасування судового рішення на підставі положень ч.3 ст.317 КАС України, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача залишені без задоволення.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про необґрунтованість та безпідставність заявленого позову, через що останній не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.04.2023р. в адміністративній справі № 260/1157/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 07.09.2023р.