Справа № 460/7987/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/7987/23 пров. № А/857/11955/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року в справі №460/7987/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

суддя в 1-й інстанції Зозуля Д.П.,

час ухвалення рішення 09.06.2023 року,

місце ухвалення рішення м.Рівне,

дата складання повного тексту рішення 09.06.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач) про визнання протиправним рішення про відмову у призначенні дострокової пенсії, як батьку який здійснював виховання дитини з інвалідністю до досягнення нею шестирічного віку; зобов`язання призначити дострокову пенсію за віком як батькові, який здійснював виховання дитини з інвалідністю до досягнення нею шестирічного віку з 15 вересня 2022 року; зобов`язання відповідача здійснити з 15.09.2022 нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачу, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 22.09.2022 року № 52 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за його заявою від 15.09.2022 року.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у позивача відсутнє право на призначення дострокової пенсії, позаяк таким правом уже скористалася мати дитини з інвалідністю, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до пунктів 1, 3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що оскільки відповідач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог у задоволенні яких було відмовлено, тому, з огляду на положення ст. 308 КАС України, оскаржуване судове рішення в цій частині не є предметом апеляційного перегляду.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Володимирецьким РВ УМВС України в рівненській області 13.02.1997.

ОСОБА_1 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, що підтверджено копією посвідчення серія НОМЕР_3 від 12.12.2020.

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_4 від 24.08.1987 ОСОБА_1 є непрацюючим з 01.11.2010.

Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 від 23.07.1989 ОСОБА_1 одружений з ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 від 12.06.1990 року ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі змісту медичного заключення №323/14 від 25.02,1993, медичного висновку № 56 від 29.05.2006 року та рішення ЛКК № 485 від 13.09.2022 судом встановлено, що у дитини ОСОБА_3 настала інвалідність до шестирічного віку.

ОСОБА_1 15.09.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення пенсії за віком, як батьку дитини з інвалідністю.

ОСОБА_4 до Управління подана заява про відмову на користь ОСОБА_1 від права на призначення пенсії відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058.

Так, 22.09.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненькій області прийняте рішення № 52 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії з огляду на те, що мати дитини інваліда скористалась правом на отримання пенсії, тому право на пенсію заявника відсутнє.

Вважаючи протиправними такі дії відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058).

Згідно Закону № 1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058 жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до п. 2.17 Порядку № 22-1 при призначенні пенсій жінкам, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям інвалідів з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини-інваліда, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Судовим розглядом встановлено та не заперечується відповідача, що у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на час звернення із заявою про призначення пенсії виповнилось 55 років та 5 місяців.

Водночас матеріалами справи підтверджується страховий стаж позивача 24 роки, 2 місяці, 10 днів (а.с.31).

Також матеріали справи містять довідку від 07.10.2022 № 383602/1-08 Управління соціального захисту населення Вараської районної державної адміністрації про отримання позивачем у період з 01.05.1997 по 01.01.2002 допомоги по догляду за дитиною з інвалідністю.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано відхилено посилання відповідача, про те, що мати дитини позивача скористалась правом призначення пенсії раніше встановленого пенсійного віку, з огляду на наступне.

Згідно ст. 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , яка є дружиною позивача та матір`ю дитини з інвалідністю призначено такий вид пенсії, як «по інвалідності», яку вона отримує з 19.04.2004.

Таким чином, ОСОБА_4 призначено пенсію раніше встановленого пенсійного віку, однак, за інших підстав, зокрема, із тих, що не передбачені п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV.

Колегія суддів зазначає, що нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено спеціальне суб`єктивне право батька (за вибором матері), як одного з членів подружжя, що здійснювало виховання дитини-інваліда, на призначення дострокової пенсії за віком, і допустимість реалізації цього права не може ставитись в залежність від реалізації матір`ю свого права на призначення до дострокової пенсії за віком, передбаченого іншими нормами законодавства, якщо вона скористалась своїм правом і відмовилась від пенсії, як мати, що здійснювала виховання дитини - інваліда.

Така правова позиція відповідає висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 12.11.2013 року у справі № 21-373а13.

Враховуючи наведене та враховуючи те, що позивач на час звернення до Управління досяг 55 річного віку, його страховий стаж складав більше 20 років, при цьому мати дитини з інвалідністю відмовилась на користь батька від права отримання пенсії із заниженням пенсійного віку передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (тобто здійснила вибір в розумінні згаданого положення Закону), суд апеляційної інстанції підтримує правильний висновок суду першої інстанції, що у позивача наявні всі критерії, які є необхідними для призначення йому пенсії відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відтак рішення про відмову у призначенні пенсії є протиправним.

Дослідивши обставини справи у відповідності до наведених правових норм суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судовим розглядом встановлено протиправність спірного рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії, тому позовні вимоги підлягають задоволенню з ухваленням рішення про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком із заниженням пенсійного віку відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за його заявою від 15.09.2022 року.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року в справі №460/7987/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 06 вересня 2023 року.