Справа № 320/11858/22
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 року справа №320/11858/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірним та скасувати п. 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.12.2022 у виконавчому провадженні №70469267, щодо стягнення з ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу на користь ТОВ ФК «Гефест», у розмірі 855 102,65 грн - виконавчого збору у розмірі 85 510,26 грн;

- визнати неправомірною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 06.12.2022 у виконавчому провадженні №70469267 у розмірі 85 510,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконанні у відповідача перебуває виконавче провадження №70469267 з примусового виконання виконавчого листа №368/1958/13-ц, виданого Кагарлицьким районним судом Київської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором №89777 від 09.07.2008 з ОСОБА_1 , а саме квартири, загальною площею 65,5 кв. м, жилою площею 40,2 кв. м, яка та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Оскаржуваною постановою відповідачем визначено виконавчий збір, який підлягає стягненню з позивача, у розмірі 10 відсотків від суми заборгованості боржників перед стягувачем за кредитним договором №89777 від 09.07.2008. Однак, позивач вважає вказану постанову та п.3 постанови про відкриття виконавчого провадження незаконними, оскільки з позивача не стягувалася сума заборгованості, а виконавчий документ, за яким було відкрито виконавче провадження, передбачає лише звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 позовну заяву повернуто позивачеві.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2023 скасовано ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 №320/11858/22 прийнято справу до провадження, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому підтримав позов в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав.

На виконання вимог ухвали суду відповідачем надіслано матеріали виконавчого провадження.

У відповідності до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасників справи, повідомлених відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин суд перейшов до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Кагарлицьким районним судом Київської області у справі №368/1958/13-ц винесено рішення від 27.03.2014, яким:

- стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ІПН - НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІПН - НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 380236, ) заборгованість за кредитним договором №0 (відповідно до додаткового договору реєстраційний номер було змінено на №1) від 09.07.2008 в сумі 855 102,65 грн;

- в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що складає 855102,65 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , а саме нерухоме майно - майно (квартира), загальною площею 65,5 кв. м - жилою площею 40,2 кв. м та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 03.07.2014 рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 27.03.2014 в частині способу реалізації предмета іпотеки - змінено та зазначено, що предмет іпотеки за договором іпотеки № 89777 від 09.07.2008, а саме квартира, загальною площею 65,5 кв. м., жилою площею 40,2 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає реалізації шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Кагарлицьким районним судом Київської області на виконання рішення суду 27.08.2014 видано виконавчий лист №368/1958/13-ц.

06.12.2022 головним державним виконавцем Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (м. Київ) Литвин Я.В. (далі - державний виконавець), на підставі заяви стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» від 10.11.2022 № 292 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70469267 з примусового виконання вказаного виконавчого листа №368/1958/13-ц.

Пунктом 3 цієї постанови державним виконавцем визначено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 85510,26 грн та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 269 грн.

Також, цією ж датою державним виконавцем, окрім іншого, винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 85510,26 грн.

Не погоджуючись із правомірністю прийняття відповідачем постанови про стягнення виконавчого збору, а також постанови про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII, в редакції станом на момент прийняття спірної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті цього Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до положень статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Таким чином, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з імовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Водночас, на момент відкриття виконавчого провадження не завжди можливо визначити розмір суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, чи вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчим документом, з примусового виконання якого відкрито виконавче провадження №70469267, визначено: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що складає 855102,65 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 89777 від 09.07.2008 з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , а саме - квартира, загальною площею 65,5 кв. м, жилою площею 40,2 кв. м та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до частини сьомої статті 51 Закону №1404-VIII примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виступали як майнові поручителі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , з яких на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Гефест») стягнуто заборгованість за кредитним договором №0 в сумі 855 102,65 грн солідарно.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає виключно примусовому виконанню шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Статтею 57 Закону №1404-VIII передбачено, що для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Порядок реалізації майна, на яке звернено стягнення, врегульовано статтею 61 Закону №1404-VIII, відповідно до якої реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною.

Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 30 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна.

Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Таким чином, визначенню обсягу відповідальності позивача (у грошовому виразі) за невиконане боржниками зобов`язання за кредитним договором має передувати проведення державним виконавцем оцінки майна (квартири), переданої в іпотеку. Саме в межах цієї суми (вартості предмета іпотеки) позивач несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в силу норми частини першої статті 11 Закону України «Про іпотеку».

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що така оцінка відповідачем проведена не була, а розмір виконавчого збору був визначений у розмірі 10 відсотків від суми заборгованості боржників перед стягувачем за кредитним договором №89777 від 09.07.2008 у розмірі 855 102,65 грн, що не відповідає вищенаведеним нормам чинного законодавства України.

Як передбачено частиною п`ятою статті 51 Закону №1404-VIII за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір.

З огляду на викладене, в даному випадку державним виконавцем неправомірно визначено розмір виконавчого збору.

Крім того, зі змісту оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 06.12.2022 вбачається, що державним виконавцем не повністю викладена вимога судового рішення, яка підлягає примусовому виконанню та яка зазначена у виконавчому документі.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідачем не доведено проведення ним оцінки вартості майна, переданого в іпотеку, з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за кредитним договором, суд приходить до висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 06.12.2022 в частині стягнення виконавчого збору у розмірі 85 510,26 грн. та постанова про стягнення виконавчого збору від 06.12.2022 є протиправними та підлягають скасуванню.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши положення чинного законодавства України та надавши оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Докази понесення позивачем судових витрат у справі відсутні, тому відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_3 ) до Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Кооперативна, 19; ) про визнання протиправними та скасування постанов, - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати п. 3 постанови Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Кооперативна, 19; ) про відкриття виконавчого провадження від 06.12.2022р. у виконавчому провадженні №70469267 в частині стягнення з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_3 ) виконавчого збору у розмірі 85 510,26 грн.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Кооперативна, 19; ) про стягнення виконавчого збору від 06.12.2022р. у виконавчому провадженні №70469267 у розмірі 85 510,26 грн.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

6. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.