Справа № 600/5449/23-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/5449/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернулась в суд з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати Постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 31223143 від 06 лютого 2019 року, винесеною Другим відділом державної виконавчої служби у м. Чернівці.

В обґрунтування позову зазначає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням вимог закону, а дії державного виконавця є протиправними, оскільки він не мав підстав для прийняття постанови про стягнення виконавчого збору. Вважає, що виконавець всупереч вимогам закону не прийняв постанову про стягнення виконавчого збору одночасно із відкриттям виконавчого провадження, натомість зробив це після повернення виконавчого документа стягувачу.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 23.08.2023 р.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначив, що на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження діяв Закон України №606-ХІV від 21.04.1999 року (в редакції від 01.01.2012) "Про виконавче провадження", яким не було передбачено винесення постанови про стягнення виконавчого збору. Під час винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, відповідач правомірно винесено постанову про стягнення виконавчого збору. У зв`язку з наведеним, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

23.08.2023 р. судове засідання не відбулось у зв`язку з неявкою сторін. Судове засідання призначено на 06.09.2023 р.

06.09.2023 року в судовому засіданні учасники справи надали додаткові пояснення та не заперечували стосовно подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження, тобто заявили відповідні клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи приписи ст. 194 КАС України та бажання учасників справи продовжити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

Із матеріалів справи судом встановлено, що на виконанні у Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції перебувало виконавче провадження №31223143, яке відкрито 16.02.2012 з примусового виконання виконавчого листа №2-777/08, виданого 25.09.2008 року Першотравневим районним судом м.Чернівці, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в розмірі 589205,01 грн та 1730 грн судових витрат. Пунктом 2 визначено боржнику добровільно виконати рішення до 22.02.2012 року. Пунктом 3 визначено, що при не виконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк, виконання буде здійснюватись в примусовому порядку зі стягнення виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадження виконавчих дій.

22.02.2016 р. постановою про передачу матеріалів виконавчого провадження постановлено передати вищевказане виконавче провадження з Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції до Відділу державної виконавчої служби Чернівецького управління юстиції.

24.02.2016 р. постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Чернівецького управління юстиції прийнято до виконання вказане виконавче провадження.

02.11.2017 р. постановою про передачу матеріалів виконавчого провадження постановлено передати вищевказане виконавче провадження з Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області до Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області.

15.12.2017 р. постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області прийнято до виконання вказане виконавче провадження.

06.09.2019 р. старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 59093,50 грн з ОСОБА_1

06.09.2019 р. старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 210,50 грн.

06.09.2019 р. старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа без виконання).

Пунктом 2 вищевказаної постанови зазначено, що стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження виведено в окреме провадження.

Не погоджуючись з постановою про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України №606-ХІV від 21.04.1999 "Про виконавче провадження" (в редакції від 01.01.2012, на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №606-ХІV) .

Статтею 1 Закону №606-ХІV встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону №606-ХІV передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №606-ХІV виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст. 25 Закону №606-ХІV визначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У відповідності до ст. 28 Закону №606-ХІV, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, і стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону.

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Розмір фактично стягнутого з боржника виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

У разі якщо стягнутої з боржника суми недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, виконавчий збір сплачується пропорційно до стягнутої суми.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа, виконавчий збір повертається боржникові.

У разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Аналізуючи викладене вище, Законом №606-ХІV не передбачено підстав винесення постанови про стягнення виконавчого збору разом з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Варто зазначити, що у відповідності до постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2012 року ВП №31223143 державним виконавцем було повідомлено боржника (позивача), що при не виконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк, виконання буде здійснюватись в примусовому порядку зі стягненням виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадження виконавчих дій.

Тобто, позивач був обізнаний, що при не виконанні рішення буде стягуватись виконавчий збір.

З наведеного вбачається, що Закон №606-ХІV не ставить можливість застосування санкцій у вигляді стягнення виконавчого збору в залежність від фактичного вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду або іншого виконавчого документу.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом "Про виконавче провадження", іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - Закон №1404-VIII, на момент виникнення спірних правовідносин, в редакції станом на 19.01.2019 )

Частиною 3 ст.40 Закону №1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що державний виконавець визначає суму виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження, а у випадку повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) постанова про стягнення виконавчого збору має бути прийнята не пізніше наступного дня з дня наведених обставин. При цьому, останнє повноваження реалізується державним виконавцем, якщо виконавчий збір ще не стягнуто. Крім того, наведені норми дозволяють державному виконавцю вирішити питання про стягнення виконавчого збору як у постановах про відкриття виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження так і в окремій постанові, якою вирішується питання про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до Закону України №1404-VIII "Про виконавче провадження" та з метою приведення нормативно-правових актів у відповідність до вимог чинного законодавства затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція).

Пунктом 1 розділу І Інструкції визначено, що вона розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 8 розділу 3 Інструкції зазначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Абзацом 11 пункту 8 розділу 3 Інструкції визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Згідно абз. 12 пункту 8 розділу 3 Інструкції державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

У відповідності до абз. 13 пункту 8 розділу 3 Інструкції про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Пунктом 6 розділу ХІІІ прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII визначено, що рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

У відповідності до пункту 7 розділу ХІІІ прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що постанова старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про стягнення виконавчого збору від 06.09.2019 ВП №31223143 - є такою, що винесена на підставі та в межах норм чинного на час винесення законодавства.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стосовно розподілу судових витрат.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат відсутній.

Керуючись статтями 241 - 246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Згідно статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

У відповідності до статей 287, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Другий відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Леоніда Дергача, 25-27, м.Чернівці, 58002, Код )

Суддя І.В. Маренич