Справа № 520/770/2020
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Панов М.М.

07 вересня 2023 р. Справа № 520/770/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

В с т а н о в и в:

21.01.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просить:

- визнати протиправними бездіяльність та дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган), щодо неперерахування з 01.10.2017 року пенсії за матеріалами пенсійної справи та щодо не прийняття у встановленому порядку та строки рішення у формі протоколу за поданою згідно Порядку № 22-11 заявою, а також відмови у здійсненні законного нарахування і виплати йому пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України від 28.02.1991 року № 796-XII «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII) і Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, щомісячно з 01.10.2017 року - у розмірі 16.000 грн. (3.200 x 5); щомісячно з 01.01.2018 року - у розмірі 18.615 грн. (3.723 х 5); щомісячно починаючи з 01.01.2019 року - у розмірі 20.865 грн. (4173 х 5) з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області вчинити дії та провести йому перерахунок і виплати основної державної пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 прямої дії Закону № 796-XII, а також Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за визначеним Законом а також Конституційним Судом України розрахунком «виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року»: у 2017 року щомісячно з 01 жовтня - у розмірі 16.000 грн. (3.200 х 5); у 2018 року щомісячно з 1 січня - у розмірі 18.615 грн.(3723x5); у 2019 року щомісячно починаючи з 1 січня - у розмірі 20.865 грн. (4173 х 5); у 2020 року щомісячно починаючи з 1 січня - у розмірі 23.615 грн. (4723 х 5) з урахуванням виплачених сум, та в подальшому виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року довічно;

- стягнути з ГУ ПФУ в Харківській області на його користь 521.760 грн. завданої матеріальної шкоди та 100.000 грн. завданої моральної шкоди.

Крім того, позивач просить зобов`язати відповідача подати у встановлений строк звіт про виконання судового рішення.

Також, позивач просить допустити негайне виконання рішення.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він під час проходження дійсної строкової служби приймав участь у роботах по ліквідації наслідків ядерної аварії 29.10.1957 року на ПО Маяк з 08.01.1958 року по 08.1958 року, внаслідок чого став особою з інвалідністю і прирівняний до учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 1 категорії, інвалід війни 2 групи, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності, що призначена в порядку та на умовах Закону № 796-XII. 25.06.2019 року він звернувся до пенсійного органу із заявою та просив провести йому перерахунок та виплату пенсії, обчисливши її виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до положення ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, з урахуванням проведених виплат з 01.10.2017 року, однак заява не розглянута, відповіді не надано.

Також, позивач зазначив, що 12.07.2019 року він повторно звернувся до відповідача із заявою, якою просив розглянути подану 25.06.2019 року заяву, прийняти відповідне рішення, а також надати дані про щомісячні виплати пенсії, з яких сум та за якою формулою проводяться розрахунки. Пенсійний орган листом № 234/П-14 від 26.07.2019 року повідомив його, що перерахунок пенсії з 01.10.2017 року згідно постанови КМУ № 851 від 15.11.2017 року «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не було проведено у зв`язку з тим, що в його пенсійній справі відсутній додаток до виписки з акту огляду МСЕК про результати встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, 29.01.2018 року було зроблено запит до МСЕК, відповідна довідка надійшла 07.03.2019 року. За заявою від 12.03.2018 року його переведено на пенсію згідно ст. 54 Закону, а у липні 2019 року виплачена відповідна пенсія.

Крім того, позивач зазначив, що 10.09.2019 року черговий раз він звернувся із заявою до ПФУ, однак відповідачем знову надано лист від 11.10.2019 року № 5080/П-14 про розгляд звернення аналогічного характеру з пропозицією оскарження у разі не згоди та зазначивши про зменшення пенсії у зв`язку з помилкою з 01.03.2019 року.

Також, позивач зазначив, що Порядок обчислення пенсій особам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Порядок № 1210) звужує його право, що встановлене нормою ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, як актом, що має вищу юридичну силу порівняно з підзаконним актом, у зв`язку з чим порушує його конституційні права і гарантії.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , у відзиві ГУ ПФУ в Харківській області вказує, що обчислення пенсії здійснюються відповідно до Порядку № 1210.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження) частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Так, судовим рішенням визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в Харківській області у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до ст. 59 Закону № 796-XII.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII та виплатити заборгованість, що утворилась з 26.04.2019 року з урахуванням вже виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що Рішенням Конституційного Суду України (другий сенат) від 25.04.2019 року № 1-р (ІІ)/2019 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю

Отже, позивач з 26.04.2019 року має право на призначення пенсії по інвалідності на підставі ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, як військовослужбовець прирівняний до особи, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та з огляду на це отримав інвалідність.

Водночас, у період з 01.10.2017 року до 25.04.2019 року у позивача було відсутнє право на отримання пенсії по інвалідності саме, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, оскільки у цей період ст. 59 Зaкoну № 796-XII поширювалась лише на осіб, що на момент участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС проходили дійсну строкову службу.

Також, суд прийшов до висновку про неможливість втручання в дискреційні повноваження відповідача, а отже, не вбачає правових підстав для задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача нарахувати позивачу пенсію у розмірі у 2017 року щомісячно з 01 жовтня - у розмірі 16000 грн. (3200 х 5); у 2018 року щомісячно з 1 січня - у розмірі 18615 грн. (323 x 5); у 2019 року щомісячно починаючи з 1 січня - у розмірі 20865грн. (4173 х 5); у 2020 року щомісячно починаючи з 1 січня - у розмірі 23615 грн. (4723 х 5), як визначив сам позивач. Дана сума підлягає визначенню не судом, а відповідачем за наслідками виконання рішення суду.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача суми спричиненої йому матеріальної шкоди у розмірі 521.760 грн., суд зазначив, що позивач не обґрунтував наявність безпосереднього причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідача, відповідно до яких заподіяно шкоду.

Щодо вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди у розмірі 100.000 грн., суд зазначив, що позивач не довів факт заподіяння йому моральної шкоди.

Крім того, суд не вбачав підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, оскільки встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

Не погоджуючись із судовим рішенням, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , просить скасувати судове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи, якими позивач обґрунтовує вимоги апеляційної скарги, по суті, аналогічні доводам, викладеним ним у адміністративному позові.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 317 КАС України слід змінити з підстав та мотиві його прийняття, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 15.06.1955 року по 18.03.1959 року проходив дійсну військову службу, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 (а.с. 6-7).

З 08.01.1958 року по 08.1958 року приймав участь у роботах по ліквідації наслідків ядерної аварії 29.10.1957 року на ВО «Маяк».

Позивач ОСОБА_1 має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (інші ядерні аварії), 1 категорії, та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с. 5).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 25.04.2008 року ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи (а.с. 8 зворот).

З 14.03.1995 року позивач отримує пенсію за віком на умовах Закону № 1058-IV.

12.03.2018 року ОСОБА_1 переведено з пенсії за віком на пенсію по інвалідності, розмір якої обчислений пенсійним органом на підставі ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII та п. 91 Порядку № 1210.

25.06.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою, якою, окрім іншого, просив з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року по справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) постановити рішення, яким перерахувати та виплачувати йому пенсію з 01.10.2017 року відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ, обчислюючи розмір грошового забезпечення для нарахування пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати (а.с. 9).

12.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою, якою просив розглянути подану ним 25.06.2019 року заяву, прийняти відповідне рішення, а також надати дані про щомісячну виплату пенсії з 01.10.2017 року по даний час, з яких сум та за якою формулою проводяться розрахунки (а.с. 10).

За результатами розгляду заяви позивача від 12.07.2019 року, пенсійний орган листом № 234/П-14 від 26.07.2019 року повідомив ОСОБА_1 , що він з 14.03.1995 року отримує пенсію за віком, яка призначена в порядку та на умовах Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV). Загальний розмір пенсії з 01.10.2017 року складає 3702,60 грн.: основний розмір пенсії 1602,16 грн.; доплата за понаднормовий стаж 333,96 грн.; додаткова пенсія інваліду ІІ групи з числа потерпілих ЧАЕС пост. № 112 п. 5 227,76 грн.; цільова допомога інв. Війни ІІ групи 50,00 грн.; підвищення інв. армії, прирівняних до інв. війни ІІ групи (40% від 1452 грн.) 580,80 грн.; збільш. ст. 27, 42 інв. війни пост. № 1381 п. 1 400,54 грн.; державна адресна допомога 507,38 грн. Перерахунок пенсії з 01.10.2017 року не було проведено у зв`язку з тим, що у пенсійній справі відсутній додаток до виписки з акту огляду МСЕК про результати встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках. 29.01.2018 року за вих. № 2977/14-02 зроблено запит до Міжнародної спеціалізованої цереброваскулярної МСЕК м. Харкова щодо надання додатку до виписки з акту огляду МСЕК про результати встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках. Зазначена довідка надійшла до пенсійного органу 07.03.2019 року. 12.03.2018 року він звернулись до пенсійного органу із заявою про переведення на інший вид пенсії за матеріалами пенсійної справи. З 12.03.2018 року його переведено на пенсію по ІІ групі інвалідності згідно ст. 54 Закону № 796-XII. Загальний розмір пенсії з 12.03.2018 року склав 9946,39 грн.: основний розмір від сер. заробітку 8935,99 грн.; додаткова пенсія інваліду ІІ гр. з числа ліквід. ЧАЕС пост. № 112 п. 5 379,60 грн.; цільова допомога інв. війни ІІ гр. 50,00 грн.; підвищ. інв. війни ІІ гр. (1 кат) (40% від 1452 грн.) 580,80 грн. Загальний розмір пенсії з 01.03.2019 року склав 13600,67 грн.: основний розмір від сер. заробітку 12572,27 грн.; додаткова пенсія інваліду ІІ гр. з числа ліквід. ЧАЕС 379,60 грн.; цільова допомога інв. війни ІІ гр. 50,00 грн.; підвищ. інв. війни ІІ гр. (1 кат) (40% від 1497 грн.) 598,80 грн. Загальний розмір пенсії з 01.07.2019 року склав 13657,07 грн.: основний розмір від сер. заробітку 12572,27 грн.; підвищ. інв. війни ІІ гр. (1 кат) (40% від 4564 грн.) 625,60 грн.; цільова допомога інв. війни ІІ гр. 50,00 грн.; додаткова пенсія інваліду ІІ гр. з числа ліквід. ЧАЕС 379,60 грн.; підвищ. інв. війни ІІ гр. (1 кат) (40% від 1564 грн.) 598,80 грн. У липні 2019 року йому виплачено пенсію за поточний місяць та недотриманий розмір пенсії за період з 01.03.2019 року по 30.06.2019 року (відповідно до постанови КМУ № 124 від 20.02.2019 року «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році»). Відповідь стосовно заяви від 25.06.2019 року про перерахунок пенсії надіслано на його адресу за вих. № 502/03.12-20 від 02.07.2019 року (а.с. 10 зв. бік -11).

За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 щодо пенсійного забезпечення, пенсійний орган листом № 5080/П-14/П-14 від 11.10.2019 року повідомив позивача, що станом на 01.10.2017 року він отримував пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV. В матеріалах пенсійної справи була відсутня довідка про відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи. 07.03.2018 року було отримано зазначену довідку, згідно з якою Вам з 01.03.2018 року встановлено ступінь страти професійної працездатності 80%. Згідно із заявою від 12.03.2018 року, його було переведено з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 796-ХІІ. З 12.03.2018 року розрахунок пенсії проведено відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Заробітна плата для обчислення пенсії склала 11169,99 грн. (3764,40 грн. х (3723,00 грн. х 5)/6273,45 грн.). Розмір пенсії з 12.03.2018 року склав: основний розмір пенсії 8935,99 грн. (11169,99 х 80%); додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю 379,60 грн.; щомісячна цільова допомога на прожиття 50,00 грн.; підвищення особі з інвалідністю внаслідок війни 580,80 грн.; загальний розмір пенсії - 9946,39 грн. З 01.12.2018 року пенсію перераховано у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і її розмір склав 9964,39 грн. З 01.03.2019 року проведено перерахунок пенсії згідно з постановою КМУ від 20.02.2019 року № 124. Пенсія за період з 01.03.20109 року помилково виплачена у завищеному розмірі. На даний час розмір пенсії приведено у відповідність згідно з діючим законодавством. Заробітна плата для обчислення пенсії з 01.03.2019 року склала 13068,88 грн. (3764,40 грн. х 1,17 х 3723,00 грн. х 5)/6273,45 грн.). Розмір пенсії з 01.03.2019 року склав: 10455,12 грн. основний розмір пенсії (13068,88 х 80%); 379,60 грн. додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю; 598,80 грн. підвищення особі з інвалідністю внаслідок війни; 50,00 грн. щомісячна цільова допомога на прожиття; 11483,52 грн. загальний розмір пенсії. Розмір пенсії з 01.07.2019 року складає: 10455,12 грн. основний розмір пенсії (13068,88 х 80%); 379,60 грн. додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю; 625,60 грн. підвищення особі з інвалідністю внаслідок війни; 50,00 грн. щомісячна цільова допомога на прожиття; 11510,32 грн. загальний розмір пенсії. На заяву від 25.06.2019 року була надана відповідь за № 502/03.12-20 від 02.07.2019 року (а.с. 13-14).

Колегія суддів, в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

За частиною першою ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійні правовідносини є одним з видів суспільних відносин і особливою формою здійснення права на пенсію. Пенсійні правовідносини розглядаються як особлива форма соціальної взаємодії, що об`єктивно виникає в суспільстві відповідно до закону, учасники якої мають взаємні кореспондуючі права та обов`язки і реалізують їх з метою задоволення своїх потреб та інтересів в особливому порядку, який не заборонений державою чи гарантований і охороняється нею в особі певних органів.

Відповідно до пункту 3 частини першої ст. 85 у поєднанні з пунктом 6 частини першої ст. 92 Конституції України виключно законами визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, заходи регулювання праці та зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону № 796-XII цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Статтею 71 Закону № 796-XII установлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Частиною першою ст. 54 Закону № 796-XII унормовано, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», що набрав чинності 01.01.2015 року, внесені зміни в редакцію ч. 3 ст. 54 Закону № 796-ХІІ, - а саме: «Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань».

Особливості призначення пенсій військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, передбачені у ст. 59 Закону № 796-ХІІ.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VIII змінено редакцію ст. 59 Закону № 796-ХІІ

Так, частиною третьою ст. 59 Закону № 796-ХІІ (в редакції, що є чинною з 01.10.2017 року) передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Станом на 01.10.2017 року позивач отримував пенсію за віком на умовах Закону № 1058-IV, відтак для застосування положень ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ не було.

Лише з 12.03.2018 року ОСОБА_1 мав право на пенсію по інвалідності, розмір якої обчислюється на підставі ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, оскільки з цього часу позивач отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 796-XII.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача з 01.10.2017 року по 12.03.2018 року обчислити розмір його пенсії по інвалідності, виходячи з положень ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ, є необґрунтованими.

За правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.04.2021 року, що прийнята за наслідками розгляду апеляційних скарг на постанову Верховного Суду від 20.05.2020 року по зразковій справі № 520/12609/19, - Закон № 796-XII не містять положень про те, що пенсія по інвалідності розраховується саме у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, водночас передбачають проведення розрахунку пенсії у порядку, передбаченому КМУ, за формулою, в якій однією зі складових є п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленою законом на 1 січня відповідного року.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 1210 цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону № 796-XII (далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Цей нормативно-правовий акт визначає лише механізм обчислень та виплат пенсій особам, право на які встановлено статтями 54, 57, 59 Закону № 796-XII.

За положеннями ч. 1 ст. 49 Закону України від 27.02.2014 року № 794-VII «Про Кабінет Міністрів України» КМУ на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Постанова уряду, прийнята на виконання закону України, конкретизує та деталізує його, підпорядкована закону, скасовується і перестає діяти в разі її суперечності або невідповідності закону, є обов`язковою до виконання.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена в положеннях Конституції України.

Згідно із ч. 3 ст. 113 Конституції України КМУ у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Основного Закону України).

Оскільки пункт 9-1 Порядку № 1210 прийнятий на реалізацію норми ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, повністю повторює її зміст, він має бути застосований до осіб, на яких поширюється дія ч. 3 ст. 59 вказаного Закону.

Отож позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ та 9-1 Порядку № 1210, тому, що за цими правовими нормами передбачені ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ пенсії обчислюються саме з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, але не встановлюються в розмірі шляхом множення розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на відповідний період часу, на визначену в законі кратність, і без застосування механізму обчислення цих пенсій, визначеного пунктом 9-1 Порядку № 1210.

При цьому Закон № 796-XII не містять положень про те, що пенсія по інвалідності розраховується саме в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, водночас передбачають проведення розрахунку пенсії в порядку, передбаченому КМУ, за формулою, у якій однією зі складових є п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року.

КСУ в Рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно із частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У Рішенні № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року КСУ зазначив, що надання Верховною Радою України права КМУ встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, КМУ регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження КМУ щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, у тому числі, щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. КМУ регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, КСУ визнав конституційним регулювання КМУ розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України. Нормативно-правові акти, які видані КМУ в межах своїх повноважень, підлягають обов`язковому застосуванню судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян».

Згідно із частиною третьою ст. 291 КАС України правові висновки Великої Палати Верховного Суду в цій зразковій справі мають враховуватися судами при ухваленні рішення в типовій справі, яка відповідає ознакам та обставинам, викладеним у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.04.2021 року по зразковій справі № 520/12609/19.

Оскільки за наведеним вище правовим висновком Великої Палати Верховного Суду при обчисленні розміру пенсії по інвалідності позивача пенсійним органом обґрунтовано враховуються положення ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII та п. 9-1 Прядку № 1210, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_1 про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області провести перерахунок і виплату пенсію відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з 12.03.2018 року по 26.04.2019 року.

Колегія суддів зазначає, що положення ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 9 КАС України визначають, що захист прав, свобод та інтересів особи полягають захисту у разі встановлення судом факту їх порушення.

Матеріали справи не містять доказів того, що розмір пенсії позивача після проведеного перерахунку внаслідок застосування пенсійним органом п. 9-1 Порядку № 1210 знизився.

При цьому, колегія суддів зауважує, що редакція останнього абзацу п. 9-1 Порядку № 1210: «У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року», не зазнала змін у зв`язку із прийняттям 26.06.2019 року Кабінетом Міністрів України постанови № 543.

Також, колегія суддів, зазначає, що враховуючи висновки суду у даній справі, відсутні підстави для задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_1 про стягнення на його користь сум моральної шкоди.

Крім того, колегія суддів зазначає, що з огляду на висновки суду, клопотання позивача про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення та допущення негайного виконання рішення не підлягають задоволенню.

Приходячи до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ГУ НП у Сумській області, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни мотивувальної частини судового рішення з підстав та мотивів його прийняття.

Відхиляючи інші доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 , колегія суддів враховує п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 317 КАС України).

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 317, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року в частині, якою судом відмовлено у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 змінити з підстав та мотивів його прийняття.

В іншій частині, а саме, - в частині, якою задоволені вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц