Справа № 990/177/23
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 вересня 2023 року

м. Київ

справа №990/177/23

адміністративне провадження № П/990/177/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача: Білак М.В.,

суддів: Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М., Смоковича М.І., Соколова В.М.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2023 року до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій він просить:

- прийняти позовну заяву до розгляду та вчинити процесуальні дії виключно на основоположних засадах верховенства права;

- звільнити від сплати судового збору як інваліда війни І групи;

- не шукати шляхи відмови від розгляду справи;

- всі питання неясності та уточнень з`ясувати у першому судовому засіданні;

- справу розглянути виключно за присутності позивача;

- зобов`язати відповідача надати офіційні та публічні докази щодо правомірності його дій і бездій щодо розгляду +-300 офіційних звернень ОСОБА_2 з 2016 року по сьогодні;

- зобов`язати надати офіційне публічне пояснення чому на сотні вимог не здійснено перевірки діяльності органів виконавчої влади згідно припису статті 28 Закону України №393/96-ВР від 02 жовтня 1996 року;

- зобов`язати надати офіційне, публічне пояснення чому і на якій підставі не забезпечено право на розгляд офіційних звернень +-300 з повідомленням про безправ`я і беззаконня, шахрайство і оману, аферу віку, злочин проти людяності - геноцид в Україні; повалення конституційного ладу і правового режиму в Україні;

- зобов`язати створити науково-експертну комісію за участю представництва ООН, Верховного Комісара ООН з прав людини, Ради Європейського Союзу, Генеральної прокуратури України, СБ України, ДБР, Всеукраїнської організації інвалідів Чорнобиля та інвалідів війни щодо розслідування факту повалення конституційного ладу і правового режиму в Україні; шахрайства, омани, афери віку, викрадення права власності, злочину проти людяності - геноциду в Україні, оскільки Україна з 1991 року втратила +- 20 мільйонів громадян України як правова, соціальна, демократична держава;

- зобов`язати створити експертну комісію колегіальну за участю представництва Верховного Комісара ООН з прав людини, комісара Євросоюзу з прав людини, КМ Ради Європи, ЄСПЛ, Генпрокуратури України, СБ України, НП України, ДБР, громадянського суспільства України з питання правомірності держави України щодо позбавлення права на основну, страхову довічну державну пенсію із фактичних відшкодувань у % від ступеню втрати працездатності як інваліду Чорнобиля І групи внаслідок нещасного випадку при виконанні спецзавдання Уряду - КМ СРСР згідно Наказу від 26 квітня 1986 року; обмеження основної пенсії; обмеження права на існування; обмеження права на життя і захист здоров`я в Україні; позбавлення страхової довічної додаткової пенсії за ядерну шкоду, заподіяну життю та здоров`ю внаслідок нещасного випадку при виконанні спецзавдання згідно Наказу від 26 квітня 1986 року, як інваліду Чорнобиля першої групи з вини держави; позбавлення страхового, довічного, щорічного права на виплату компенсації за невикористану санаторно-курортну путівку на спецлікування як інваліду Чорнобиля першої групи з ураженням неврологічної, опорно-рухової, серцево-судинної і т.д. системи здоров`я; відмови від виплати компенсації з 1993 року по сьогодні; позбавлення страхової, щорічної, довічної допомоги на оздоровлення як інваліду Чорнобиля першої групи з вини держави, відмови від виплати з 1993 року по сьогодні; позбавлення конституційних прав на пільги, компенсації і гарантії, соціальний і медичний захист; відповідальність держави за свою діяльність згідно вимог статті 3 Конституції України; невиконання Рішень КС України щодо соціальних законів з 1997 року по сьогодні та Рішень ЄСПЛ, які є обов`язковими до виконання; звуження ряду соціальних законів, їх різання з 1995 року по сьогодні, знищення вразливих верств населення України; викрадення банківських вкладів довірених Державному Ощадбанку України згідно Договору і гарантій держави, встановлених Законом, та 40% їх компенсації втрати від інфляції на основні вклади; відмови від повернення вкладів, безправ`я і беззаконня, злочину проти людяності - геноциду України;

- при розгляді справи застосувати посвідчення СРСР, УРСР, України учасника ЛНА на ЧАЕС 1986 року категорії 1, інваліда Чорнобиля першої групи, які зобов`язують суд забезпечити заявлене право; посвідчення ветерана та інваліда війни першої групи, яке зобов`язує суд вчинити певні дії; посвідчення СРСР та України ветерана праці - особи похилого віку; довідку радіологічної МСЕК інваліда Чорнобиля першої групи, яка зобов`язує суд забезпечити верховенство страхового та ядерного права; довідку «Про стан здоров`я - ціну мирного атому 1986 року», яка на 500% зобов`язує суд забезпечити принцип верховенства страхового та ядерного права з дня його настання та довічно, без будь-яких обмежень; довідки ЛКК, які призивають суд вчинити певні дії згідно заявленого права з дня його настання згідно Наказу від 26 квітня 1986 року довічно; непорушну норму Закону України від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції 1991-1996 років у відповідності до Конституції України, статті 5 ЦК України до спірних правовідносин з 1986 року. Виключно закон визначає страхове та ядерне право незворотної дії в часі, без будь-яких обмежень. Виключно закон нормами статті 70 зобов`язує суд захистити страхове та ядерне право цивільне право, визначене законом довічно; гарантії права, визначені нормами незворотної дії в часі згідно положень статей 1-13, 17, 17-1, 22 Закону України № 3551-12 в редакції від 22 жовтня 1993 року, оскільки закон зобов`язує суд вчинити певні дії з питань соцзахисту;

- з ціллю проведення контрольного перерахунку основної пенсії у відповідності до законодавства СРСР, УРСР, України зобов`язати відповідача застосувати: Віденську конвенцію про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року (ЗУ № 334/96-ВР як гарантію страхового та ядерного міжнародного права, яка зобов`язує Україну в повному та абсолютному обсязі відшкодувати ядерну шкоду, заподіяну життю і здоров`ю особи, яка зобов`язує суд захистити страхове та ядерне право); норму статей 13, 72, 73, 76 ЗУ № 39/93 ВР від 08.02.1995 р., який зобов`язує державу України відшкодувати у повному, абсолютному розмірі страхову і ядерну шкоду, заподіяну життю і здоров`ю без будь-якого строку давності і будь-яких обмежень з 1986 року по довічно; застосувати Рішення КС України з 1997-2003 років з питання соцзахисту, в яких КС України вказав: однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування (частина 2 статті 25 КУ) чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів (частина 3 статті 22 КУ); ЗУ № 796-ХІІ від 28.02.1991 р. визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я. Зазначеними законами розмір пенсії відповідним категоріям громадян визначався у відсотках до заробітної плати і не фіксувався максимальний граничний розмір пенсії у грошовому еквіваленті (№1-3П від 13.05.1997 р, № 8-рп від 06.07.1999 р, 15-рп від 14.12.2000, № 13-рп від 10.10.2001, № 5-рп від 20.03.2002 р, № 7-рп від 17.03.2004 р., № 20-рп від 1.12.2004 р, № 8-рп від 11.10.2005 р, № 6-рп від 09.07.2007 р, № 10-рп від 22.05.2008 р, № 19-рп від 08.09.2009 р, № 3-рп від 03.06.2013 р., № 4-рп від 08.06.2016 р., № 6-р від 17.07.2018 р., № 12-р від 22.10.2020 р., № 1-р від 07.04.2021 р. Від 12.10.2022 р. КС України ухвалив Рішення щодо забезпечення соціальних гарантій для захисників і захисниць України щодо обмеження пенсії, які не виконує держава з дня їх проголошення та ріже соціальні законом з 1995 року на свій розсуд.

Ухвалою Верховного Суду від 18 серпня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з моменту отримання цієї ухвали, шляхом подачі уточненої позовної заяви з конкретизацією вимог і викладом обставин, передбачених статтею 160 КАС України, з підтвердженням обставин, якими обґрунтовуються його позовні вимоги, надати докази порушення його прав та свобод з боку відповідача (Верховної Ради України) саме при здійсненні ним функцій органу законодавчої влади відповідно до норм діючого законодавства. Також позивачем не було надано власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самим підстав.

29 серпня 2023 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він просить здійснити правову оцінку діяльності Верховного Суду згідно +-сотні звернень ОСОБА_1 з 2018 року по сьогодні; призначити колегіальну, комісійну та комплексну судову експертизу щодо законності відмови Верховного Суду від виконання завдання суду згідно +-100 офіційних звернень ОСОБА_2 у відповідності до Конституції і на підставі Конституції України, а також Верховної Ради України від виконання вимог положень статей 1-4, частини четвертої статті 7, 18, 19, 22, 28 Закону України «Про звернення громадян», Конституції України і норм міжнародного права згідно -+300 офіційних звернень ОСОБА_2 з 2016 року по сьогодні. Вимагає невідкладно відкрити провадження та вчинити процесуальні дії виключно у відповідності до Конституції та законів України, розглянути справу виключно за його участю, а у разі відмови від розгляду справи, правомірність відмови довести виключно через колегіальну, комплексну та комісійну судову експертизу.

Водночас, вказана заява позивача не усуває недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі від 18 серпня 2023 року. У поданій заяві ОСОБА_1 не сформулював та не конкретизував зміст позовних вимог відповідно до статті 266 КАС України, не зазначив, які конкретно правовідносини виникли між ним і Верховною Радою України, в межах яких необхідно поновити порушені права, свободи чи інтереси.

Верховний Суд зауважує, що адміністративний позов завжди має індивідуальний характер і спрямований на захист конкретних прав, свобод чи інтересів особи в її правовідносинах з певним суб`єктом владних повноважень.

Відтак, позовна заява має містити конкретизовані відомості про суб`єкта владних повноважень, який порушив права позивача, вказувати на право, що підлягає захисту та яке порушив відповідач, конкретні обставини чи факти, з якими позивач пов`язує порушення свого права та які утворюють привід для звернення до суду, а також містити такі ж конкретні вимоги до відповідача, які суд, за наявності для того підстав, має задовольнити з метою захисту порушеного права позивача.

Отже, недоліки позовної заяви в частині подання до суду уточненої позовної заяви з конкретизацією вимог і викладом обставин, передбачених статтею 160 КАС України, з підтвердженням обставин, якими обґрунтовуються його позовні вимоги, надання доказів порушення прав та свобод позивача з боку відповідача саме при здійсненні функцій органу законодавчої влади відповідно до норм діючого законодавства, а також надання власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав до суду, - не усунуті.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачу, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений законом строк.

За наведених обставин та правового регулювання позовну заяву необхідно повернути позивачу.

Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладеного та керуючись статтями 22, 160, 169, 243, 248, 266, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, установленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Судді М.В. Білак

Л.О. Єресько

Ж.М. Мельник-Томенко

М.І. Смокович

В.М. Соколов