Справа № 640/22617/21
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Бєлової Л.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2022 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №V-015/2021 від 29.05.2021;

- визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 12.11.2020 №382;

- стягнути на користь позивача витрати понесені по сплаті судового збору.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2022 адміністративний позов залишено без розгляду в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 12.11.2020 №382.

Таким чином, вирішенню в межах даної адміністративної справи підлягають позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №V-015/2021 від 29.05.2021.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №V-015/2021 від 29.05.2021 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, адже прийнято із чисельними порушення та із зазначенням фактів, які не відповідають дійсності.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти задоволення позову, зазначив, що позивачем пропущений строк звернення із скаргою на рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 12.11.2020 №382, а підстави для його поновлення визнані відповідачем не поважними.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт зазначає, що враховуючи приписи чинного законодавства, а саме ч.8 ст.50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», п.34 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 №120, позивачем пропущений строк звернення із скаргою на рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 12.11.2020 №382, який становить тридцять днів з моменту прийняття відповідного рішення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач є особою, яка має право на зайняття адвокатською діяльності на підставі свідоцтва №4780 від 13.12.2011, виданого Київською міською КДКА.

Рішенням Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 12.11.2020 №382 вирішено притягнути адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та вирішено застосувати до адвоката ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю на строк один рік.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивачем подано скаргу до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, за наслідком розгляду якої ВКДКА прийнято рішення №V-015/2021 від 29.05.2021, яким скаргу адвоката ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 12.11.2020 №382 залишено без змін.

Вважаючи вищевказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходи з того, що відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваного розпорядження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону № 5076-VI адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до частини 1 статті 43 Закону № 5076-VI адвокатське самоврядування ґрунтується на принципах виборності, гласності, обов`язковості для виконання адвокатами рішень органів адвокатського самоврядування, підзвітності, заборони втручання органів адвокатського самоврядування у професійну діяльність адвоката.

Адвокатське самоврядування здійснюється через діяльність конференцій адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рад адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, ревізійних комісій адвокатів регіонів (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої ревізійної комісії адвокатури, Ради адвокатів України, з`їзду адвокатів України (ч. 2 ст. 46 Закону № 5076-VI).

Згідно із частиною 1 статті 52 Закону № 5076-VI Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є колегіальним органом, завданням якого є розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.

Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури підконтрольна і підзвітна з`їзду адвокатів України та Раді адвокатів України.

За правилами пункту 1 частини 4 статті 52 Закону № 5076-VI Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.

Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право залишити скаргу без задоволення, а рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без змін (п. 1 ч. 5 ст. 52 Закону № 5076-VI).

Рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути оскаржено до суду протягом тридцяти днів з дня його прийняття (ч. 7 ст. 52 Закону № 5076-VI).

У той же час, Рішенням Національної асоціації адвокатів України Рада адвокатів України 04-05.07.2014 № 78 затверджено Регламент Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (далі - Регламент), який визначає порядок роботи ВКДКА, її засідань та прийняття рішень з питань, що належать до її повноважень.

Згідно із частиною 1 статті 42 Закону № 5076-VI адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії.

Рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду (ч. 8 ст. 50 Закону № 5076-VI).

Відповідно до пункту 3.30 розділу III Регламенту строк на оскарження рішення КДКА, встановлений статтею 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», може бути поновлено за рішенням ВКДКА згідно заяви скаржника про поважність причин його пропуску, про що зазначається в протоколі засідання ВКДКА.

У той же час, порушення строку на оскарження рішення КДКА без поважних причин є підставою для відхилення скарги, про що зазначається в рішенні ВКДКА про залишення скарги без задоволення, а рішення без змін (п. 3.29 розділу III Регламенту)

З матеріалів справи вбачається, що спірне рішення ВКДКА мотивовано тим, що позивач пропустив строк звернення із скаргою на рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 12.11.2020 №382 та ВКДКА не вбачає підстав для визнання обставин пропуску подання скарги поважними.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу, що положеннями Закону № 5076-VI визначено строк подання скарги до ВКДКА на рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та становить 30 днів з дня його прийняття.

При цьому, строк на оскарження рішення КДКА може бути поновлений. У той же час, порушення строку на оскарження рішення КДКА без поважних причин є підставою для відхилення скарги, про що зазначається в рішенні ВКДКА про залишення скарги без задоволення, а рішення без змін.

Судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечувалось сторонами, що скаргу позивач до ВКДКА подав 11.02.2021. При цьому, останнім також була подана заява про поновлення строку на оскарження рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 12.11.2020 №382 із зазначенням, що про вказане рішення дізнався 12.01.2021.

Натомість, зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що відповідач не знайшов підстав для поновлення строк оскарження рішення КДКА м. Києва та не може вважати відлік перебігу строку на оскарження останнього з 12.01.2021. Наведена позиція відповідача мотивована тим, що матеріалами дисциплінарної справи підтверджено, що копію рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 12.11.2020 №382 направлено КДКА м. Києва позивачу 18.11.2020 за адресою: 04074, м. Київ, вул. Мельникова, б. 2/10, корп. 35, оф. 502. ВКДАК вказує, що наведене адреса робочого місця була зазначена у Єдиному реєстрі адвокатів України на момент надходження скарги громадянина ОСОБА_2 та всього часу здійснення дисциплінарного провадження.

Разом із тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені твердження суперечать відомостям, які безпосередньо зазначені самим представником відповідача у відзиві на позовну заяву.

Так, на аркуші 9 відзиву на позовну заяву вказано про те, що 07.04.2021 на адресу ВКДКА від Національної асоціації адвокатів України надійшла інформація, що станом на 07.04.2021 відомості стосовно адреси робочого місця позивача стали відкритими та доступними для загального перегляду на офіційному веб-сайті НААУ з 29.10.2020 після підтвердження адміністратором Другого рівня бази даних ЕРАУ внесеної інформації (адміністратором Першого рівня бази даних ЄРАУ РА міста Києва відомості внесені 29.10.2020 згідно заяви адвоката від 28.10.2020).

Тобто станом на 29.10.2020 Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва мала можливість ознайомитися із зміненою адресою робочого місця позивача. Зміна адреси відбувалася до закінчення дисциплінарного провадження щодо адвоката (позивача), а тому, на переконання суду КДКА м. Києва рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 12.11.2020 №382 скеровано не за адресою робочого місця позивача.

Крім того, позивач повідомляв ВКДКА щодо обставин зміненої адреси робочого місця, однак останній стверджуючи про неповажність обставин пропуску строку звернення із скаргою не вчинив належних дій щодо перевірки даних тверджень позивача, у тому числі не врахував і відомості, які надійшли до нього 07.04.2021 від Національної асоціації адвокатів України, про наявність яких вказано ВКДКА у відзиві на позовну заяву.

Наведене мало своїм наслідком передчасний висновок відповідача щодо порушення позивачем строку на оскарження рішення КДКА без поважних причин і, як наслідок прийняття рішення про залишення скарги без задоволення, а рішення КДКА без змін.

Колегія суддів наголошує, що станом як на час прийняття рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 12.11.2020 №382 так і станом на час прийняття рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №V-015/2021 від 29.05.2021 адреса робочого місця позивача була змінена та доступна до перегляду на офіційному веб-сайті НААУ з 29.10.2020.

Враховуючи вищевикладене, відповідач не був позбавлений можливості встановити наведені обставини та врахувати їх під час розгляду скарги позивача на відповідне рішення КДКА м. Києва.

Стала практика ЄСПЛ сформулювала підхід, відповідно до якого нормативні положення слід тлумачити саме у такий спосіб, який забезпечував би максимально ефективний захист прав людини. ЄСПЛ визнає, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (рішення у справі Скордіно проти Італії (Scordino v. Italy) (№1), №36813/97, п. 190 та 191).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.05.2020 (справа №815/1226/18) зазначила, що Конституція України містить не тільки норми прямої дії, але і принципи та цінності; суд повинен, у першу чергу, захищати конституційні права та свободи особи, при виникненні ситуації, за якої потрібно вибирати пріоритет: вузька інтерпретація норми, що призводить до одного результату, або розширене тлумачення, що тягне за собою більш ефективний захист конституційних прав і свобод, варто робити вибір на користь останнього, враховуючи також дотримання балансу суспільних та приватних інтересів.

Отже, фактично йдеться про розширювальне тлумачення прав особи та водночас обмежувальне тлумачення прав - можливостей дій держави. Норми, що визначають правовий статус держави, її органів та посадових осіб (така теза випливає зі спеціально-дозволенного типу правового регулювання діяльності державних органів, закріпленого у статті 19 Конституції України) потрібно тлумачити буквально.

Фактично частиною восьмою статті 50 Закону №5076-VI законодавчо надано ВКДКА статус органу, який зобов`язаний дотримуватись принципів, закріплених статтею 6 Конвенції.

Такий обов`язок закріплено й у Регламенті ВКДКА, відповідно до пункту 3.16 якого розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури здійснюється згідно з вимогами положень Конвенції.

Отже, принципи, які застосовуються судом при оскарженні індивідуальних актів, повинні застосовуватись і ВКДКА.

У вирішенні питання про поновлення строку на оскарження рішень ВКУДКА повинна була здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо розумності, обґрунтованості його доводів; забезпечення розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються.

Таким чином, на переконання колегії суддів, ВКДКА при поновленні строків на оскарження рішень КДКА не було дотримано принципів, визначених пунктами 1, 3, 8 статті 2 КАС України.

Колегія суддів бере до уваги доводи апелянта, що ч.8 ст.50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», п.34 Положення №120, встановлено строк звернення із скаргою на рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, який становить тридцять днів з моменту прийняття відповідного рішення, однак наголошує, що в даному випадку позивач фактично був позбавлений можливості оспорити оскаржуване рішення раніше, оскільки не знав про його існування та про хід дисциплінарної справи.

Крім того, пропущений строк не є тривалим що позбавляє можливості зробити висновок про пасивну поведінку позивача та недбале ставлення до свої порушених прав.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №V-015/2021 від 29.05.2021 винесено передчасно, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2022 року - без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 06.09.2023.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Л.В. Бєлова