Справа № 420/16125/23
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо не зарахування до стажу служби в поліції наявну станом на 23.11.2015 вислугу років в календарному обчисленні 11 років 03 місяців 02 дні, у пільговому обчисленні 13 років 11 місяців 24 дні у Державній кримінально-виконавчій службі;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області зарахувати до стажу служби в Національній поліції, стаж служби на різних посадах у Державній кримінально виконавчій службі органів виконання покарань, що становить в календарному обчисленні 11 років 03 місяців 02 дні, у пільговому обчисленні 13 років 11 місяців 24 дні, та видати довідку з урахуванням перерахованої вислуги років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 15.08.1997 року по 17.11.2008 проходив службу на різних посадах у Державній кримінально-виконавчій службі органів виконання покарань та мав спеціальне звання "капітан внутрішньої служби". З 23.11.2015 і по теперішній час проходить службу в органах поліції, а саме управління патрульної поліції в Херсонській області.

Позивач звернувся до відповідача із рапортом, в якому просив зарахувати до вислуги років час проходження служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби, а саме строк навчання в Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту України з питань виконання покарань (3 роки в календарному обчисленні) та період проходження служби в Дар`ївській виправній колонії №10 управління Державного департаменту з питань виконання покарань в Херсонській області (8 років, 3 місяці в календарному обчисленні).

Листом від 10.05.2023 відповідач повідомив, що для зарахування до вислуги років вищевказаних періодів немає підстав.

Під час проходження ним служби в Державній кримінально-виконавчої службі, на її працівників розповсюджувалася дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції. Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Також позивач вважає, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а тому повинна зараховуватися до служби в органах внутрішніх справ, а в подальшому до стажу служби в поліції на підставі п.3 ч.2 ст.78 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580-VIII).

В цій частині позивач просить врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.10.2022 року по справі №160/11127/20.

Крім того, позивач зазначив, що до вислуги років особам, які проходять службу в органах внутрішніх справ додатково зараховується час їх навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби. Отже, визначальною умовою для застосування наведеного законодавчого припису є присвоєння особі офіцерського (спеціального) звання у зв`язку з закінченням відповідного навчального закладу.

Ухвалою суду від 11.07.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні зазначивши, що абзацом 1 п. 3 Постанови N 393 визначений перелік періодів служби, які зараховуються до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, на пільгових умовах.

Абзац перший пункту 3 в редакції Постанови КМ № 119 від 16.02.2022 до внесення змін, був сформульований наступним чином: «До вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах».

Таким чином, на думку відповідача, пункт 3 Постанови N 393 не може бути застосовано при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в порядку ст. 78 Закону України N 580-VIII, оскільки Постанова N 393 прийнята на виконання Закону України N 2262-XII та може бути застосована для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років. У свою чергу, при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 78 Закону України N 580-VIII, якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції.

Також відповідач вказав, що визначення тривалості додаткової оплачуваної відпустки здійснюється з урахуванням виключно календарних років, які особа прослужила в поліції, чи календарних років, які були зараховані до стажу служби в поліції відповідно до частини другої статті 78 цього Закону, яка встановлює вичерпний перелік складових такого стажу служби в поліції та який не передбачає врахування до стажу служби в поліції пільгової вислуги років на відповідних посадах в органах внутрішніх справи та поліції.

Відповідно правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію», а також нормативно-правовими актами виданими на підставі цього Закону, якими не передбачено зарахування «пільгової вислуги років» до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

На думку відповідача, вислуга років, обчислена на пільгових умовах, має відповідні правові наслідки для поліцейського лише після його звільнення зі служби в поліції на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач подав відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в Державній кримінально- виконавчій службі України з 15.08.1997 року по 17.11.2008 року на посадах середнього та старшого начальницького складу (наказ по училищу про прийом на службу №480/с від 31.07.1997 року; наказ начальника УДДУПВП в Херсонській області про звільнення зі служби №450/с від 13.11.2008 року) (а.с.10)

Позивач звернувся до відповідача із рапортом, в якому просив зарахувати до вислуги років час проходження служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби, а саме строк навчання в Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту України з питань виконання покарань (3 роки в календарному обчисленні) та період проходження служби в Дар`ївській виправній колонії №10 управління Державного департаменту з питань виконання покарань в Херсонській області (8 років, 3 місяці в календарному обчисленні).

Листом від 10.05.2023 відповідач повідомив, що для зарахування до вислуги років вищевказаних періодів немає підстав.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 статті 59 Закону №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 78 Закону №580-VIII встановлено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Отже, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія ст.ст. 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

При цьому, ч.5 ст. 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 №2713-IV (далі Закон №2713-IV) передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом №580-VIII, а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

У попередніх редакціях ч.5 ст.23 цього ж Закону було передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія ст.ст. 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

Таким чином фактично законодавцем закріплено поширення усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому поліцейських на працівників кримінально-виконавчої служби.

Отже, на позивача, під час проходження ним служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому поліції. Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що служба позивача в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (Державної пенітенціарної служби) має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року в справі №826/16143/18, у якій склалися подібні правовідносини, дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Врахувавши тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань, Верховний Суд дійшов висновку, що стаж служби позивача в Державній кримінально-виконавчій службі України підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

В подальшому такий висновок підтриманий Верховним Судом у постановах від 20.10.2022 року по справі №160/11127/20 та від 01.08.2023 року по справі №240/30024/21, який зазначив, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України, оскільки здійснювалась вона в порядку, установленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а відтак, має такий же правовий статус і повинна в силу п.3 ч.2 ст.78 Закону №580-VIII зараховуватися до стажу служби в поліції.

Верховний Суд також дійшов висновку, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувалися та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

В межах даної справи враховуючи на підставі ч.5 ст.242 КАС України вищенаведену позицію Верховного Суду, суд не приймає доводи представника відповідача, що період служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби не належить до визначеного частиною другою статті 78 Закону №580-VIII переліку посад (видів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції.

При цьому посилання представника відповідача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.03.2020 у справі №520/2067/19, є безпідставними, оскільки судом враховуються останні висновки Верховного Суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем повинен зараховуватись до стажу позивача період роботи в органі Державної кримінально-виконавчої служби України з 15.07.2000 по 17.11.2008 року.

Оскільки, суд дійшов висновку про відповідність стажу служби в Державній кримінально-виконавчій службі України стажу служби в поліції, суд вважає, що період навчання позивача в Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту України з питань виконання покарань з 15.08.1997 по 10.07.2000 також підлягає зарахуванню, враховуючи наступне.

Відповідно до абз. 2 п. «й» ст.17 Закону №2262-XII до вислуги років поліцейським, співробітникам, зокрема, Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Пунктом 2 Порядку №393 передбачено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам, зокрема, Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у п. «ж» ст.ст. 1, 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII (далі Закон №2262-XII), під час призначення пенсії згідно з п. «а ст. 12 вказаного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на службу, зокрема, до органів Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

У постанові від 22.01.2020 (справа №200/5111/19) Верховний Суд зазначив, що «визначальною умовою для застосування наведеного законодавчого припису є присвоєння особі офіцерського (спеціального) звання у зв`язку з закінченням відповідного навчального закладу».

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі наказу Чернігівського юридичного училища Державного департаменту України з питань виконання покарань від 15.08.1997 №53 о/с курсанту ОСОБА_1 після вступу на навчання до Чернігівського юридичного училища Державного департаменту України з питань виконання покарань присвоєно спеціальне звання рядового і молодшого начальницького складу «рядовий внутрішньої служби». По закінченню навчання ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання середнього начальницького складу «лейтенант внутрішньої служби» (наказ Державного департаменту України з питань виконання покарань від 10.07.2000 №63 о/с) (а.с.11).

Таким чином, враховуючи те, що позивачу перше офіцерське (спеціальне) звання рядовий внутрішньої служби було присвоєно 15.08.1997, у зв`язку із вступом до Чернігівського юридичного училища Державного департаменту України з питань виконання покарань, 04.10.2006 у зв`язку із закінченням навчання присвоєно звання «лейтенант внутрішньої служби», як особі яка отримала диплом освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», період з 15.08.1997 по 10.07.2000 підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує, відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 7, 9, 139, 242-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Національної поліції в Херсонській області (, 73000, м. Херсон, вул. Лютеранська, 4) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 15.07.2000 по 17.11.2008 та навчанні в Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту України з питань виконання покарань з 15.08.1997 по 10.07.2000.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 15.07.2000 по 17.11.2008 та навчанні в Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту України з питань виконання покарань з 15.08.1997 по 10.07.2000 відповідно до абзацу 2 пункту «й» статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса