Справа № 420/21712/23
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про повернення позовної заяви
07 вересня 2023 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бездрабко О.І., перевіривши виконання вимог статей 160, 161 КАС України за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАК КОРД" до Головного управління ДПС у Одеській області, Державної податкової служби України, Комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАК КОРД" звернулося з позовною заявою до Головного управління ДПС у Одеській області, Державної податкової служби України, Комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій просить:
- визнати протиправними та скасувати: рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області від 26.10.2021 р. № 3285427/39976157 про відмову у реєстрації податкової накладної № 9 від 01.02.2021 р.; рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області від 18.11.2021 р. № 3392331/39976157 про відмову у реєстрації податкової накладної № 17 від 03.12.2020 р.; рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області від 23.11.2021 року № 3412660/39976157 про відмову у реєстрації податкової накладної № 60 від 11.12.2020 р.; рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області від 23.11.2021 р. № 3412661/39976157 про відмову у реєстрації податкової накладної № 19 від 08.12.2020 р.; рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області від 23.11.2021 р. № 3412662/39976157 про відмову у реєстрації податкової накладної № 47 від 03.12.2020 р.; рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області від 23.11.2021 р. № 3412663/39976157 про відмову у реєстрації податкової накладної № 16 від 17.05.2021 р.; рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області від 23.11.2021 р. № 3412664/39976157 про відмову у реєстрації податкової накладної № 29 від 21.05.2021 р.; рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області від 18.01.2022 р. № 3670299/39976157 про відмову у реєстрації податкової накладної № 17 від 16.01.2021 р.;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних: податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАК КОРД" № 9 від 01.02.2021 р. датою її фактичного подання; податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАК КОРД" № 17 від 03.12.2020 р. датою її фактичного подання; податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАК КОРД" № 60 від 11.12.2020 р., датою її фактичного подання; податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАК КОРД" № 19 від 08.12.2020 р., датою її фактичного подання; податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАК КОРД" № 47 від 03.12.2020 р., датою її фактичного подання; податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАК КОРД" № 16 від 17.05.2021 р., датою її фактичного подання; податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАК КОРД" № 29 від 21.05.2021 р., датою її фактичного подання; податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАК КОРД" № 17 від 16.01.2021 р, датою її фактичного подання.
Ухвалою від 23.08.2023 р. визнано неповажними підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду, залишено позовну заяву без руху.
Оцінюючи наведені позивачем причини пропуску зазначеного строку, суддя враховує, що згідно з вимогами ч.1 ст.121 КАС України суд поновлює процесуальний строк, якщо визнає причини його пропуску поважними. Водночас поважність причин повинен доводити скаржник.
Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.09.2020 р. у справі № 806/2321/16.
Причина пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Відтак поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Водночас не звернення до суду з позовом за захистом свої прав через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку.
Суддя зауважує, що вказані у заяві від 06.09.2023 р. підстави для поновлення строку звернення до суду є ідентичними підставам, які були зазначені у заяві про поновлення строку звернення до суду, яка подавалася разом з позовною заявою, та якій надано оцінка в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 23.08.2023 р., а саме, визнано підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду неповажними.
Жодної іншої підстави, ніж ті, що вказані в поданій з позовною заявою заяві про поновлення строку звернення до суду, позивачем не вказано.
Стосовно введення на території України воєнного стану, внаслідок чого підприємство фактично зупинило свою діяльність, було пошкоджено орендоване приміщення (розбиті вікна, пошкоджена штукатурка, комп`ютерна техніка), більшість працівників відмовилися від відвідування свого робочого місця, деякі виїхали за межу України і звільнилися, в тому числі бухгалтер, яка є відповідальною особою за реєстрацію податкових накладних, суддя зазначає наступне.
Дійсно, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/202, затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і безперервно діє донині.
Правовий режим воєнного стану визначається Законом України від 12.05.2015 р. № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" (далі Закон № 389-VIII).
Відповідно до ст.1 Закону № 389-VIII воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
За змістом ст.9 Закону № 389-VIII в умовах воєнного стану Президент України та Верховна Рада України діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією та законами України.
Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.
Згідно зі ст.12-2 Закону № 389-VIII в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Приписами ст.26 Закону № 389-VIII передбачено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
Отже, незважаючи на введення в Україні воєнного стану з 24.02.2022 р., Одеський окружний адміністративний суд своєї роботи не припиняв, здійснював та здійснює свої повноваження, що визначені Конституцією та законами України.
Відтак необхідно перевірити, яким чином введення на території Україні, в тому числі на території Одеської області, могло об`єктивно перешкодити позивачу своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів у спірних правовідносинах. При цьому, як вже зазначалося вище, саме позивач зобов`язаний довести існування таких об`єктивних перешкод.
Втім, як видно зі змісту поданої до суду заяви, позивач лише обмежився загальним посиланням на введення в країні воєнного стану та загальновідомий факт періодичних вибухів, в тому числі в окремих районах м.Одеси, однак при цьому не надає жодних доказів, які б підтверджували неможливість своєчасного звернення позивача до суду з мотивів введення в країні воєнного стану та наявності вищезазначених обставин.
Верховний Суд у постанові від 25.08.2022 р. у справі № 240/3771/21 вказав на те, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Питання поновлення або наявності підстав для продовження відповідного процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у відповідній заяві.
Отже, саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу заявника, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.
Отже, введення воєнного стану може бути поважною причиною пропущення процесуального строку якщо це пов`язано не з загальними, а конкретними причинами, що практично, а не теоретично, заважали вчасно виконати процесуальну дію.
Натомість позивач таких конкретних причин не наводить, як і не надає доказів, які б вказували на поважні причини пропуску строку звернення до суду з позовом. Також позивачем не доведено, що між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану є безпосередній, прямий, причинний зв`язок.
Крім того, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що наведені у заяві підстави для поновлення строку звернення до суду дійсно пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи (яка "сама повинна цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки") та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк, звернення до суду з адміністративним позовом.
Таким чином, оскільки позивач не навів обставин, які виникли внаслідок збройної агресії рф проти України та запровадження воєнного стану, що унеможливили його своєчасне звернення до суду з позовом, то сам факт збройної агресії рф проти України у цьому разі не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку.
Наведені вище мотиви суду є застосовними і до доводів позивача щодо проблем із організацією нормальної роботи підприємства (пошкодження комп`ютерної техніки, відмова працівників від відвідування робочого місця, звільнення бухгалтера та інших працівників). Крім того, позивач лише обмежився посиланням на вказані обставини, однак жодних доказів на підтвердження цих обставин до суду не надав.
Надані до суду акти обстеження об`єктів від 25.02.2022 р., від 04.04.2022 р., від 11.10.2022 р., від 14.10.2023 р., від 27.01.2023 р., від 10.03.2023 р., рахунки на оплату від 27.02.2023 р. № 16, від 27.07.2022 р. № 41, від 30.01.2023 р. № 6, акти виконаних робіт від 31.07.2022 р., від 27.02.2023 р., платіжне доручення від 21.10.2022 р. № 249, платіжна інструкція від 03.04.2023 р. № 157 не свідчать про вихід з ладу серверу товариства, на якому зберігалася вся інформація та дані бухгалтерського обліку, тим паче з березня 2023 року.
Окремо суддя зауважує, що в період з липня 2022 року по липень 2023 року сигнали повітряної тривоги в м.Одесі були не щоденними, а періодичними, а вибухів у м.Одесі взагалі майже не було. Факт періодичного оголошення повітряних тривог на території м.Одеси мав би вплинути на організацію роботи товариства в частині визначення приоритетних напрямків у виконанні покладених обов`язків і завдань та, відповідно, підтверджуватися належними й допустимими доказами запровадження та дотримання працівниками підприємства таких організаційних змін. Натомість позивач лише обмежився посиланням на факти диверсій, вибухів, але при цьому свої доводи в цій частині не підтверджує жодними доказами, з яких можна було б встановити прямий причинний зв`язок між відповідною обставиною та неможливістю своєчасного подання адміністративного позову.
Крім того, у позовній заяві сам позивач зазначає про те, що на початку серпня 2022 року товариство частково відновило діяльність, зокрема і роботу комп`ютерів підприємства та поточного бухгалтерського обліку, що дозволило оскаржити до суду поточні рішення контролюючого органу щодо блокування податкових накладних.
Вказане спростовує доводи позивача про неможливість звернення до суду з позовною заявою до 18.08.2023 р. (дата подачі даного позову до суду) внаслідок пошкодження приміщення та комп`ютерної техніки, відсутності належного бухгалтерського обліку та бухгалтера.
Неналежне ведення бухгалтерського обліку працівниками товариства свідчить не про поважність причин пропуску строку звернення до суду, а про неналежне виконання своїх посадових обов`язків працівниками та неналежну організацію роботи товариства.
Посилання позивача на довідку Торгово-промислової палати від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1 є безпідставним, так як засвідчення військової агресії рф проти України форс-мажорними обставинами не є підтвердженням неможливості звернення до суду у встановлені КАС України строки.
Отже, вказані причини пропуску строку звернення до суду не є тими об`єктивно непереборними обставинами, які перешкоджали позивачу звернутися до суду з цим позовом у встановлений законом строк.
Суддя враховує, що свої доводи з приводу неспроможності подати позов у встановлений законом строк позивач не доводить належними й допустимими доказами, посилаючись переважно на загальні факти та події.
Враховуючи, що позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від волевиявлення позивача та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку, суддя визнає наведені у заяві підстави пропущення строків звернення до адміністративного суду неповажними та такими, що не підтверджені належними доказами.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Наведені норми кореспондуються з положеннями п.9 ч.4 ст.169 КАС України, згідно з яким позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 КАС України.
З огляду на викладене і враховуючи те, що позивач подав позов після закінчення строку, встановленого законом, та при цьому не навів поважних причин його пропуску та не надав доказів на їх підтвердження, позовну заяву ТОВ "ТРАК КОРД" належить повернути на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України.
Керуючись ст.ст.122, 123, 169, 248 КАС України, суддя -
Відмовити в задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду.
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАК КОРД" до Головного управління ДПС у Одеській області, Державної податкової служби України, Комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу разом з доданими до неї документами.
Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали надіслати позивачу.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання її повного тексту.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Суддя О.І. Бездрабко