Справа № 160/17824/23
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 вересня 2023 року Справа № 160/17824/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Царікова О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-А, м. Дніпро, 49005; ідентифікаційний код юридичної особи 44118658) про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

20.07.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу №Ф-115257-17/61 У від 10.01.2023 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 37788,74 грн, винесену Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу: 44118658; місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А) стосовно ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Разом з тим, позивачем було заявлено клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2023 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовлено.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги, залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали суду шляхом надання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-115257-17/61 У від 10.01.2023 з доказами поважності причин пропуску такого строку;

- документа на підтвердження сплати позивачем судового збору у читабельному вигляді у кількості примірників для суду та відповідача у справі;

- обґрунтованого клопотання про витребування доказів із зазначенням: обставин, які може підтвердити кожен доказ, або аргументів, які вони можуть спростувати; заходів, вжитих позивачем для отримання цих доказів самостійно, та (або) причин неможливості самостійного отримання цього доказу або надати належним чином засвідчену копію вимоги №Ф-115257-17/61 У від 10.01.2023 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 37788,74 грн, винесену Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області стосовно ОСОБА_1 , у кількості примірників для суду та відповідача у справі.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху направлено на електронну адресу представника позивача.

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему електронний суд від представника позивача надійшла уточнена позовна заява (вх. №18281/23), у якій останній, зокрема, просив визнати поважними причини пропуску строку, поновити пропущений строк звернення до суду із позовом та відкрити провадження у справі № 160/17824/23.

Щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом представником позивача зазначено, що зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження №71823468 вбачається, що датою прийняття вимоги № Ф-115257-17/61У є 10.01.2023. Разом з тим, копія вказаної вимоги на адресу позивача податковим органом не направлялась, про її наявність позивачу стало відомо лише 23.05.2023, після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження №71823468, після чого позивачем була подана до суду відповідна позовна заява.

Між тим суд зазначає, що наведені представником позивача в уточненій позовній заяві обставини щодо поновлення строку звернення до суду та причини поважності пропуску такого строку, не можуть вважатись такими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

За змістом преамбули Закону №2464-VI цей Закон може, зокрема, встановлювати особливості адміністративної процедури досудового врегулювання спорів, але не може визначати порядок судового оскарження з порушенням гарантій платника єдиного внеску.

Закон №2464-VI не передбачає застосування обмежувального (присічного) строку в 10 днів для оскарження до суду вимоги про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску.

Платник єдиного соціального внеску для захисту своїх прав і законних інтересів має право на звернення до суду з позовом про оскарження вимоги у межах гарантованого процесуальним законом строку, встановленого статтею 122 КАС, а не статтею 25 Закону №2464-VI.

Аналогічний правовий висновок щодо строку звернення до суду з позовом про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску викладено в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, від 25.02.2021 у справі №580/3469/19, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.03.2021 у справі №640/9172/20 (адміністративне провадження №К/9901/2723/21).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, незважаючи на те, що судом сформульовано у цій постанові правовий висновок щодо строку оскарження у судовому порядку вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску після застосування процедури адміністративного оскарження вимоги, це не змінює підхід до застосування строку звернення до суду з позовами у такій категорії справ і у випадку, якщо вимога не була оскаржена в адміністративному порядку.

Отже, за загальним правилом строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи в даній категорії справ встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було винесено оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-115257-17/61 У відносно ОСОБА_1 від 10.01.2023.

До суду із даним позовом позивач звернувся лише 19.07.2023, тобто поза межами строків звернення до суду, які встановлені ч. 2 ст. 122 КАС України (для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів).

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (постанова Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №521/21851/16-а).

При цьому, у визначенні моменту виникнення права на позов має значення, коли особа дізналася про факт порушення свого права, інтересу або коли саме вона повинна була дізнатись про це, і обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

Водночас, вжиття конструкції «повинен був дізнатись» в розумінні положень частин 2 та 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 800/30/17).

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Наведені ж позивачем доводи на обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, у тому числі, факт того, що про наявність спірної вимоги позивач дізнався у результаті ознайомлення 23.05.2023 з матеріалами виконавчого провадження №71823468, після чого позивачем була подана до суду відповідна позовна заява, оскільки такі обставини не можуть свідчити про існування об`єктивних, поважних та непереборних причин, що зумовили несвоєчасне звернення позивача до суду із цим позовом.

Суд наголошує на тому, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №.05.2023, разом з тим, між днем ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №71823468, як вказує позивач (23.05.2023) та днем подання позовної заяви до суду (19.07.2023) минуло майже два місяці, за які позивач мав можливість звернутись до суду із позовом, проте, такою можливістю не скористався.

Разом з тим, отримання копії вимоги у відповідь на адвокатський запит також не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і зазначений момент не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Посилання представника позивача на введений в Україні воєнний стан з 24.02.2022 не обґрунтовують неможливість звернення позивача до суду із заявленими позовними вимогами у строк, визначений КАС України.

Суд зазначає, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 10.02.2023 року у справі №461/10111/21, від 07.02.2023 року у справі №120/14564/21-а та в ухвалі Верховного суду від 09.02.2023 року №620/5974/22.

Особа, яка заявляє клопотання про поновлення встановленого законом процесуального строку, повинна надати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Між тим, до уточненої позовної заяви до суду не додано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що існували поважні причини та введення воєнного стану в Україні, вплинуло на можливість позивача звернутися до суду в строки, визначені КАС України, що вказує на невиконання позивачем вимог ухвали суду про залишення позову без руху, а отже, у суду відсутні підстави для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення такого строку.

Статтею 123 КАС України передбачено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. Так, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що позивачем не наведено підстав поважності пропуску строку звернення до суду та не надано відповідних доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч. 4 ст. 169 КАС України).

За наведених обставин, суд доходить висновку, що в даному випадку наявні всі передбачені законом умови для застосування наслідків, передбачених ч. 4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із чим, позов слід повернути позивачеві.

Керуючись ст. ст. 123, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача про визнання поважними причин пропуску строку та поновлення пропущеного строку звернення до суду з адміністративним позовом відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-А, м. Дніпро, 49005; ідентифікаційний код юридичної особи 44118658) про визнання протиправною та скасування вимоги, повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Царікова