Справа № 400/7180/21
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 р. № 400/7180/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Миколаївській області (далі-позивач, ГУ ДПС у Миколаївській області) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі-відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 249 145,02 грн на користь Державного бюджету.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач має податковий борг із сплати орендної плати (233 076,88 грн) та податку на нерухомість (16 068,14 грн).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові. Відповідач посилається на відчуження ним нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2017. Відповідач зазначає, що новим власником нежитлових приміщень є ОСОБА_2 .

Відповідач вказує у відзиві, що в усіх випадках переходу права власності на нерухомість право на земельну ділянку виникає в набувача одночасно із виникненням права на зведені на ній об`єкти. Враховуючи це, до нового власника переходить і встановлений податковим законом обов`язок зі сплати орендної плати. Відповідач посилається на те, що нерухоме майно вже у 2018 році не перебувало у його власності. За таких обставин, підсумовує відповідач, з часу набуття права власності новими власниками на будівлі, що розташовані на орендованій відповідачем земельній ділянці, для нього оренда вважається припиненою, що свідчить про відсутність у відповідача обов`язку щодо сплати орендної плати.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що станом на 20.10.2021 відповідач не звертався до Головного управління ДПС у Миколаївській області для проведення взаємозвірення даних щодо наявних у нього на праві власності об`єктів нерухомості.

Правом подати заперечення відповідач не скористався.

Під час судового розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги до 233 076,88 грн, відмовившись від вимог про стягнення заборгованості з податку на нерухомість в сумі 16 068,14 грн.

На підставі частини дев`ятої статті 205 та статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до розрахунку податкової заборгованості, відповідач має податковий борг перед бюджетом із сплати орендної плати в сумі 233 076,88 грн:

Податковий борг у сумі 233 076,88 грн утворився у зв`язку з несплатою відповідачем податкового зобов`язання, що виникло на підставі:

- податкового повідомлення рішення від 19.03.2019 № -1402 на суму 116 524,11 грн та з урахуванням часткової сплати в сумі 17 391,69 грн.

- податкового повідомлення рішення від 14.11.2019 № на суму 17 420,35 грн;

- податкового повідомлення рішення від 22.04.2020 № 2-1402 на суму 116 524,11 грн.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, згідно з пунктами 42.2, 42.5 якої документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Наведені вище податкові повідомлення - рішення були надіслані відповідачу за його податковою адресою: АДРЕСА_2 , рекомендованими поштовими відправленнями із зворотними повідомленнями. Податкове повідомлення-рішення від 19.03.2019 № -1402 повернуте позивачу з відміткою оператора поштового зв`язку про причину невручення „за закінченням терміну зберігання (а. с. 11), податкові повідомлення-рішення від 14.11.2019 № та від 22.04.2020 № 2-1402 вручені відповідачу (а.с. 13, 14)

Докази оскарження чи скасування вказаних вище податкових повідомлень - рішень у матеріалах справи відсутні.

За даними КП «Діловодство спеціалізованого суду», позивач не звертався до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправними та скасування вищезазначених податкових повідомлень рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зобов`язання у сумі 233 076,88 грн є узгодженим.

Отже, суми податкового зобов`язання узгоджені, однак не сплачені та набули статусу податкового боргу.

Позивач вживав заходів, передбачених пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, з метою погашення податкового боргу, а саме: відповідачу за його податковою адресою було надіслано податкову вимогу форми «Ф» від 25.09.2019 № 202890-50 рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення, яке було повернуте до ГУ ДПС у Миколаївській області з відміткою оператора поштового зв`язку про підставу повернення - "за закінченням терміну зберігання".

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пункт 36.5 статті 36 Податкового кодексу України встановлює, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обовязку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобовязань у встановлений податковим законодавством строк.

Станом на день розгляду справи податковий борг у сумі 233 076,88 грн залишається непогашеним.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Суд відхиляє наведені у відзиві аргументи відповідача, оскільки вирішуючи спір про стягнення податкового боргу, суд не має підстав надавати оцінку правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення, на підставі якого виник податковий борг, оскільки це не є предметом такого правового спору.

Проте таку оцінку суд може надати під час розгляду справи про правомірність податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема у постанові від 25.01.2019 у справі № 810/1760/17 Верховний Суд вказав на те, що "… Суди попередніх інстанцій вийшли за межі позовних вимог, оскільки предметом спору за вирішенням якого звернувся позивач не є правомірність податкового повідомлення-рішення. В межах вказаного спору перевірці підлягали обставини щодо наявності податкового боргу за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Проте саме під час з`ясування обставин щодо наявності податкового боргу підлягало з`ясуванню і підстави його виникнення (наявність податкового повідомлення-рішення, чинного на час звернення з позовом про стягнення боргу)…".

Отже, з огляду на викладене та беручи до уваги, що предметом спору у справі, що розглядається, не є правомірність податкових повідомлень-рішень, суд не має підстав надавати правову оцінку правомірності податковим повідомленням-рішенням, на підставі яких виник податковий борг.

У справі, що розглядається, перевірці підлягали обставини щодо наявності податкового боргу, за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Під час з`ясування обставин щодо наявності податкового боргу суд з`ясував підстави його виникнення, а саме: податковий борг у відповідача виник у зв`язку з несплатою грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом відповідно до податкових повідомлень-рішень, які були надіслані відповідачу за його податковою адресою і вважаються врученими.

Відповідач податкові повідомлення-рішення не оскаржив, зокрема і після відкриття провадження у цій справі, зустрічного позову у справі, що розглядається, не подав.

Надаючи відповідь на решту аргументів відповідача, наведених у відзиві, суд додатково вказує на таке.

Відповідач вказує, що продав нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (площею 164,1 кв м, 1 376,1 кв м, 451,9 кв м), а тому право оренди земельної ділянки (площею 3 155 кв м) перейшло до нового власника цих приміщень.

Суд зауважує, що чинне законодавство не містить положень про те, що договір оренди землі комунальної власності автоматично припиняє свою дію у такий спосіб.

В абзаці другому пункту 7.1 договору оренди землі від 01.07.2016 № 11110 (а. с. 86-87), укладеного відповідачем з Миколаївською міською радою на 10 років, об`єктом оренди за яким є земельна ділянка площею 3 155 кв м за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено, що у разі необхідності припинення договору внаслідок припинення права на нерухоме майно (будівлю, споруду тощо), яке розміщене на орендованій земельній ділянці, орендар зобов`язаний вжити заходів відповідно до пункту 9.4 цього договору. Земельна ділянка буде вважатися переданою орендарем набувачу нерухомого майна за договором, який передбачає набуття права власності на будівлю, споруду тощо, при цьому орендна плата за землю повинна вноситися у повному обсязі до дати припинення державної реєстрації права орендаря на оренду земельної ділянки. У разі дострокового розірвання договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку, вільну від будівель та споруд, з приведенням земельної ділянки у стан, придатний для подальшого використання, за актом приймання-передачі без відшкодування орендодавцем витрат орендаря, у тому числі вартості майна.

За підпунктом «и» пункту 9.4 договору оренди землі, орендар зобов`язаний при відчуженні усіх будівель та споруд (припиненні права на усе нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), розміщених на орендованій земельній ділянці, письмово повідомити нового власника про необхідність переоформлення на себе правових документів на орендовану земельну ділянку та сумісно з набувачем цього майна у місячний строк з дня переходу права на нерухоме майно звернутися до міської ради з клопотанням про внесення змін до цього договору в частині заміни сторони за договором (орендаря) з попереднього на нового власника нерухомого майна. У разі наявності будь-яких перешкод щодо внесення змін до цього договору (втрата, пошкодження тощо) орендар зобов`язаний звернутися до міської ради з клопотанням про його припинення, а новий власник водночас із ним з клопотанням про переоформлення правового документу на земельну ділянку. Підставою для внесення змін до цього договору оренди землі або його припинення з ініціативи орендаря буде відповідне рішення міської ради. Орендна плата сплачується орендарем до дати припинення державної реєстрації його права оренди земельної ділянки.

Відповідач не подав до суду доказів припинення договору оренди, доказів припинення державної реєстрації його права оренди земельної ділянки.

Отже, за відповідачем обліковується податковий борг, вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення, на час розгляду справи доказів про сплату вказаної заборгованості в добровільному порядку відповідачем суду не надано, на підставі чого суд дійшов висновку, що позовні вимоги ГУ ДПС у Миколаївській області про стягнення податкового боргу в сумі 233 076,88 грн належить задовольнити.

Оскільки спір вирішено на користь позивача як субєкта владних повноважень, а також за відсутністю витрат позивача, повязаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати (судовий збір), згідно з частиною другою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не підлягають до стягнення з відповідача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 44104027) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) податковий борг на користь бюджету в сумі 233 076,88 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна