Справа № 200/2928/23
Суддя: Бєломєстнов О.Ю.
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року Справа№200/2928/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бєломєстнова О.Ю.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2023 року позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), у якому просить:

- визнати бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 09.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року в розрахунку до 100000, 00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах протиправною;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 09.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року в розрахунку до 100000, 00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених раніше виплат додаткової винагороди за цей період.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 та знаходився у відрядженні в НОМЕР_5 прикордонному загоні імені князя Володимира Великого (Військова частина НОМЕР_6 ) з 09.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року. Позивач зазначає про виконання бойових завдань на кордоні з Білорусією на підставі бойових наказів (розпоряджень) начальника військової частини НОМЕР_6 . Проте, військова частина НОМЕР_2 відмовила у нарахуванні та виплаті підвищеної додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн на місяць відповідно до постанови КМ України від 28 лютого 2022 року № 168 посилаючись на відсутність підстав для таких виплат, передбачених наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30 липня 2022 року № 392-АГ «Про реалізацію вимог постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168». Зокрема, на відсутність довідки, яка видається начальником органу Держприкордонслужби, що веде (вів) бойові дії та до якого відряджені військовослужбовці.

Позивач вважає неправомірними вимоги відповідача, що ґрунтуються на положеннях вказаного вище наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України, не визнає повноваження Адміністрації Держприкордонслужби з видання такого наказу, який крім іншого не вважає регуляторним актом у розумінні Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» через відсутність його оприлюднення у встановлений законом спосіб. Також позивач вказує на відсутність державної реєстрації цього наказу як нормативно-правового акту у Міністерстві юстиції України.

Вказує на те, що під час проходження військової служби він приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Сумської області у періоди: з 09.10.2022 по 31.10.2022; з 01.11.2022 по 30.11.2022, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_6 Державної прикордонної служби України від 08.01.2023 року №4228.

Крім того позивач зазначав про те, що як направлення його в оперативне підпорядкування до військової частини НОМЕР_6 , так і виконання ним завдань у відрядженні здійснювалося на підставі бойових розпоряджень, що свідчить про здійснення ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що є достатньою підставою для виплати збільшеної додаткової винагороди.

Ухвалою суду від 30.06.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

02.08.2023 року відповідач надав відзив на адміністративний позов, у якому просив у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що у жовтні позивача направлено у службове відрядження до 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого. У січні 2023 року ОСОБА_1 прибув з цього відрядження до НОМЕР_1 прикордонного загону. Підвищена додаткова винагорода за період перебування позивача у відрядженні на дільниці НОМЕР_5 прикордонного загону імені князя Володимира Великого не нараховувалась та не виплачувалась Військовою частиною НОМЕР_2 , оскільки начальником НОМЕР_5 прикордонного загону на підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях та заходах не надано документів, передбачених пунктом 2 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30 липня 2022 року № 392-АГ «Про реалізацію вимог постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168». Зокрема, передбачених додатками до зазначеного вище наказу довідок, складених на підставі журналу бойових дій частини.

Довідка Військової частини НОМЕР_6 від 08.01.2023 року №4228 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) не надсилалася. Крім того, зазначена довідка надана з порушенням вимог щодо її оформлення.

Звертає увагу, що у зв`язку з неотриманням довідок до 5 числа щомісячно військовою частиною НОМЕР_2 з метою реалізації вимог постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 та наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30 липня 2022 року №392-АГ на адресу начальника НОМЕР_5 прикордонного загону імені князя Володимира Великого відповідачем направлявся лист від 25.11.2022 року №22/2811-22-вих з клопотанням про надання інформації щодо відрядження військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за встановленою формою (у виді довідок), визначених наказом № 392-АГ.

На адресу Військової частини НОМЕР_2 від начальника НОМЕР_5 прикордонного загону імені князя Володимира Великого надійшов лист від 29.11.2022 року, в якому зазначено, що НОМЕР_5 прикордонний загін не вбачає підстав надання довідок для виплати підвищеної додаткової винагороди підрозділам (військовослужбовцям) Військової частини НОМЕР_2 за час їх перебування у відрядженні на ділянці НОМЕР_5 прикордонного загону. Так, військовослужбовці, які знаходяться у межах Чернігівської і Сумської областей, не виконують бойові завдання на лінії бойового зіткнення.

Стосовно тверджень позивача про відсутність державної реєстрації в Міністерстві юстиції України наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30 липня 2022 року № 392-АГ зазначає, що він ніким не був визнаний нечинним у встановленому законодавством порядку. Крім того, наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30 липня 2022 року № 392-АГ та виданий на його заміну наказ від 09 грудня 2022 року №628-АГ не є актами, які регулюють господарські відносини, а також адміністративні відносини між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання. Тому посилання позивача на Закон України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» є хибним.

Накази командира відповідач вважає обов`язковими до виконання незалежно від необхідності їх реєстрації як нормативно-правових актів в силу Закону України Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України та Закону України Про Статут Внутрішньої служби Збройних Сил України.

15.08.2023 року позивач надав відповідь на відзив, яка за змістом є аналогічною змісту позовної заяви. Зокрема, стосовно твердження відповідача про ненадходження довідки від 08.01.2023 року №4228, зазначає, що вона була надана з рапортом про нарахування та виплату зазначеної додаткової винагороди.

Ухвалою суду від 07.09.2023 року у задоволенні клопотання НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про залучення другого відповідача в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено.

Справу розглянуто суддею негайно після виходу з відпустки.

Дослідивши подані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) є громадянином України, військовослужбовцем Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужби).

Відповідач - НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), у якій позивач проходить публічну службу.

Згідно з витягом з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 24.06.2022 №238-ОС позивач зарахований до особового складу та на всі види забезпечення.

Предметом спору є бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу збільшеної додаткової грошової винагороди, а тому справа належить до спорів щодо проходження публічної служби та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З урахуванням змісту заяв сторін по суті справи судом встановлено, що 8 жовтня 2022 року позивач був направлений у службове відрядження в оперативне підпорядкування 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого м. Чернігів (Військова частина НОМЕР_6 , далі - НОМЕР_5 прикордонний загін Держприкордонслужби).

Згідно з наказом командира НОМЕР_1 прикордонного загону Держприкордонслужби від 10.01.2023 №8-ВВ позивач прибув зі службового відрядження та приступив до виконання службових обов`язків.

Додатками до наказів командира відповідача від 02.12.2022 №503-ос та від 03.11.2022 №456-ос передбачена виплата додаткової винагороди позивачу за жовтень 2022 року у розмірі 30 000 грн, за листопад 2022 року - у розмірі 30 000 грн.

З архівної відомості щодо ОСОБА_1 № НОМЕР_7 за період січень 2022 року по грудень 2022 року вбачається , що позивачу було нараховано додаткову доплату відповідно до постанови №168 в наступних розмірах: (ПКМУ №168 30 000 грн) жовтень 2022 року 30000 грн, листопад 2022 року 30000 грн.

З довідки від 08.01.2023 року №4228, виданої командиром військової частини НОМЕР_6 на підставі бойових наказів, вбачається, що позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Сумської області з 09.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 по 30.11.2022 року, 01.12.2022 по 14.12.2022 року, з 21.12.2022 року по 31.12.2022 року, з 01.01.2023 по 08.01.2023 року.

У відповідь на адвокатський запит військова частина НОМЕР_6 у листі № 21/2052-23-Вих. від 20.03.2023 року вказала, що позивач приступив до виконання завдань в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначено, що вказана вище довідка про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області ОСОБА_1 від 08.01.2023 №4228 встановленим порядком надана керівництву підрозділу, де він проходив службу.

Також зазначено, що відповідно до бойових розпоряджень начальника НОМЕР_5 прикордонного загону імені князя Володимира Великого від 19.09.2022 № 276/гриф, від 25.09.2022 № 1348/гриф та від 25.10.2022 № 1697/гриф позивач приступив до виконання завдань в оперативному підпорядкуванні НОМЕР_5 прикордонного загону імені князя Володимира Великого. Бойові розпорядження начальника НОМЕР_5 прикордонного загону імені князя Володимира Великого 19.09.2022 № 276/гриф, від 25.09.2022 № 1348/гриф та від 25.10.2022 № 1697/гриф надати немає можливості, оскільки мають обмежений гриф доступу.

Зазначено також, що копії з журналу бойових дій, книги оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень по підрозділу НОМЕР_5 прикордонний загін імені князя Володимира Великого надати не має можливості, оскільки облік ведення бойових дій та заходів безпосередньо здійснювався 2 прикордонною комендатурою швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ).

Також на адвокатський запит повідомлено, що відповідно до рапортів заступника начальника загону-коменданта 2 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону полковника ОСОБА_2 (вх. №1525 від 03.11.2022 року, №1893 від 01.12.2022 року) останній клопоче про встановлення та виплату військовослужбовцям, крім додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн у розрахунку на місяць, також додаткової винагороди у розмірах із розрахунку 70 000 грн за місяць пропорційно часу участі військовослужбовця у бойових за період безпосередньої участі з 09.10.2022 року по 31.10.2022 року та з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року.

Витяги з вказаних рапортів надані на вказаний адвокатський запит та наявні у матеріалах справи.

Листом №11/4297-23-Вих. від 25.05.2023 року відповідач у відповідь на рапорт позивача від 22.05.2023 року навів, що у довідці від 08.01.2023 року №4228 вказана лише одна підстава для її видачі бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України №165 (гриф) від 16.09.2022 року. Натомість, відповідно до вимог наказів Адміністрації державної прикордонної служби України від 30.07.2022 року №392-АГ та від 09.12.2022 року №628-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» у довідці обов`язково мають зазначатися три підстави, які підтверджують участь військовослужбовця у бойових діях, а саме: бойовий наказ (бойове розпорядження) командира (начальника) військової частини _______ від «_» ____202_ року №___; запис журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно- вахтового, навігаційного журналу) від «___»____202__ року №__; paпopт (донесення) начальника (командира) підрозділу від ____ 202 _року. Враховуючи вищезазначене, видана командиром військової частини НОМЕР_6 довідка від 08.01.2023 року №4228 не може бути підставою для включення Позивача до наказу про виплату підвищеної винагороди до 100 000 гривень.

З цього слідує, що довідка від 08.01.2023 року №4228 була наявна у військової частини НОМЕР_6 , однак не була прийнята як підстава для здійснення спірної виплати з наведених у листі відповідача від 22.05.2023 року підстав.

Крім того, відповідачем наданий адресований йому лист НОМЕР_5 прикордонного загону Держприкордонслужби (м.Чернігів) від 29 листопада 2022 року №22/4820-22 вих. В контексті спірних у даній справі питань військовою частиною за місцем відрядження позивача зазначено, що підрозділи Держприкордонслужби, які знаходяться в межах Чернігівської та Сумської областей, не виконують бойові завдання на лінії зіткнення.

У зв`язку з вищевикладеним, довідки про військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , які брали участь у бойових діях або заходах за жовтень 2022 року у складі військової частини НОМЕР_6 , не опрацьовувались. Додатково повідомлено про надіслання рапортів щодо виплати додаткової винагороди прикомандированим службовцям НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, у тому числі за жовтень 2022 року.

Причиною виникнення даного спору є різне тлумачення сторонами порядку нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови КМУ №168.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011) передбачено, що до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону №2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 3 постанови КМ України від 30 серпня 2017 р. № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб встановлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Адміністрація Держприкордонслужби відсутня у цьому переліку.

З урахуванням цього, а також віднесення МВС до органів, якими спрямовується і координується діяльність Держприкордонслужби, Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затверджена наказом саме Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 р. за № 854/32306 (далі - Наказ МВС №558).

Цей наказ містить загальні положення щодо правил та умов виплати грошового забезпечення позивача та аналогічно із Законом №2011 передбачає у його структурі таку складову, як одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Цей строк неодноразово продовжувався аналогічними Указами та наразі триває.

28 лютого 2022 року на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Пункт 1 постанови КМУ №168 передбачає, що на військовослужбовцям Державної прикордонної служби виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

З 18 жовтня 2022 року редакція цього пункту постанови КМУ №168 діяла у редакції, яка додатково передбачила, що виплата вказаної додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Положення пункту 1 постанови КМУ №168 прямо не визначають ознак районів безпосередньо у яких має перебувати військовослужбовець під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії для отримання додаткової винагороди. Раніше у тесті вказаного пункту слово район застосовується у словосполученні район проведення воєнних (бойових) дій. Тому суд виходить з того, що вказівку на перебування у районах слід розуміти як перебування у районах воєнних (бойових) дій.

Аналіз змісту пункту 1 постанови КМУ №168 дозволяє виявити обов`язкові умови виплати передбаченої нею додаткової винагороди військовослужбовцями Держприкордонслужби у розмірі до 100000 грн:

період дії воєнного стану;

безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів;

наявність наказу командира (з 18.10.2022).

Якщо перша з цих умов не потребує доказування через свій правовий характер, то наявність інших умов має встановлюватися судом на підставі зібраних у справі доказів.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження відсутності у позивача права на отримання спірної винагороди відповідач у листі від 25.05.2023 посилався на те, що до нього не надходили необхідні довідки НОМЕР_5 прикордонного загону Держприкордонслужби, видані за формою згідно з наказом Адміністрації Держприкордонслужби №392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168».

Стосовно цих доводів відповідача суд звертає увагу, що пунктом 2-1 постанова КМУ №168 було встановлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

При наданні таких повноважень Кабінет Міністрів України не зазначив інших ознак посадових осіб міністерств та державних органів, крім відповідних.

Що стосується військовослужбовців Держприкордонслужби судом вже зазначалося, що пунктом 3 постанови КМ України від 30 серпня 2017 р. № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб Адміністрація Держприкордонслужби не передбачена як орган, який уповноважений визначати порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям.

Загальні правила та умови виплати грошового забезпечення Держприкордонслужби затверджені наказом МВС №558, відтак порядок та умови виплати однієї із складових такого грошового забезпечення також мав затвержувати той самий орган, тобто МВС України.

На виконання п. 2-1 постанови КМУ №168 наказом Міністра внутрішніх справ України від 26 січня 2023 року № 36, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31 січня 2023 р. за №196/39252, затверджений Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України. Цей порядок розповсюджується на виплати, передбачені як пунктом 1, так і пунктом 2 постанови КМУ №168.

Прийняття цього Порядку саме МВС підтверджує, що керівником відповідного міністерства відносно Держприкордонслужби є Міністр внутрішніх справ.

До спірних правовідносин цей наказ не підлягає застосуванню в силу вказівки у ньому про набрання чинності з дня офіційного опублікування і застосування з 01.02.2023. Проте його затвердження саме МВС є свідоцтвом наявності у цього органу відповідної компетенції.

До цього часу призначення і виплата військовослужбовцям Держприкордонслужби одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови КМУ №168, здійснювалося відповідно до Інструкції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 червня 2022 року № 383, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 05 липня 2022 р. за №741/38077.

Що стосується додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови КМУ №168, з метою встановлення порядку і умов її виплати 30 липня 2022 року Адміністрацією Держприкордонслужби був виданий наказ №392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» (далі Наказ №392).

На зміну цього наказу Адміністрацією Держприкордонслужби прийнятий наказ №628/0/81-22-АГ від 09 грудня 2022 року «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» (далі Наказ №628). Цим наказом встановлені незначні відмінності від Наказу №392 у правовому регулюванні того самого питання.

Таким чином, з метою регулювання правовідносин щодо різних виплат, передбачених постановою КМУ №168 для військовослужбовців Держприкордонслужби, впродовж 2022-2023 років нормативно-правові акти однакової юридичної сили (накази) приймалися різними центральними органами виконавчої влади - як МВС України (від 22 червня 2022 року № 383, від 26 січня 2023 року № 3), так і Адміністрацією Держприкордонслужби (30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ, від 09 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ).

Предмети правового регулювання даних наказів у спірному періоді (жовтень - листопад 2022 року) формально не співпадали, хоча правових підстав для їх розподілу у 2022 році та перерозподілу у 2023 році між МВС та Адміністрацією Держприкордонслужби не існувало.

Вирішуючи питання про можливість застосування до спірних правовідносин наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ та від 09 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ суд погоджується з доводами позивача про необхідність їх державної реєстрації як нормативно-правових актів.

Так, пунктом 1 Указу Президента України Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади від 3 жовтня 1992 року N 493/92 установлено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Відповідно до пунктів 2 та 3 того самого Указу державна реєстрація провадиться в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Нормативно-правові акти, зазначені в статті 1 цього Указу, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

Згідно з п.2 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 р. № 731, державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, які містять одну або більше норм, що зачіпають права, свободи, законні інтереси і стосуються обов`язків громадян та юридичних осіб, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації, або мають міжвідомчий характер, тобто є обов`язковими для інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а також юридичних осіб, що не належать до сфери управління суб`єкта нормотворення.

Пунктом 15 того самого Положення визначено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади направляють для виконання нормативно-правові акти лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування. У разі порушення зазначених вимог нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності, і не можуть бути застосовані.

Враховуючи, що накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ та від 09 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ містять норми, які зачіпають права громадян - військовослужбовців на отримання додаткової винагороди, встановлюють організаційно-правовий механізм реалізації таких прав, ці накази підлягають державній реєстрації в Міністерстві юстиції України.

Судом не встановлений факт такої реєстрації, відтак зазначені накази не можуть вважатися такими, що набрали чинності та підлягають застосуванню.

Крім того, за приписами ст.57 Конституції України нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними. Факт оприлюднення Наказу №392 судом не встановлений, що додатково вказує на його нечинність.

Зважаючи на це, а також викладені раніше висновки щодо відсутності у Адміністрації Держприкордонслужби повноважень з визначення порядку виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення, зокрема винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови КМУ №168, суд не приймає до уваги посилання відповідача на накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ та від 09 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ. Ці накази не є обов`язковими для виконання, а тому не можуть змінювати правове регулювання відносин щодо вказаної вище додаткової винагороди.

Суд також не приймає до уваги посилання відповідача на обов`язковість вказаних наказів для виконання ним в силу Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України, Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України та інших законів. Підстави для висновку про нечинність наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ та від 09 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ наведені судом вище. Вони нечинні у тому числі в силу положень Конституції України, а тому не можуть мати правових наслідків для окремих осіб, у тому числі для відповідача. Така нечинність виключає можливість їх оскарження у судовому порядку, оскільки такому оскарженню підлягають лише діючі нормативно-правові акти.

За приписами частин 2, 6 статті 7 КАС України суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За відсутності у спірний період затвердженого МВС України порядку і умов виплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови КМУ №168, нечинності наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ та від 09 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ, єдиним нормативно-правовим актом, що вцілому визначає підстави та порядок виплати відповідачем спірної додаткової винагороди є постанова КМ України №168.

Як вже зазначалося, цією постановою визначена обов`язкова умова виникнення права на спірну доплату: безпосередня участь особи у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів.

При встановленні її наявності судом враховується лист НОМЕР_5 прикордонного загону Держприкордонслужби від 29 листопада 2022 року №22/4820-22 вих., в якому зазначено про те, що підрозділи Держприкордонслужби України, які знаходяться в межах Чернігівської та Сумської областей, не виконують бойові завдання на лінії бойового зіткнення, і тому підпункт 7 пункту 2 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» не застосовується.

Безвідносно висновків суду про нечинність цих наказів, наведений лист викликає обґрунтовані сумніви у наявності передбачених законодавством підстав для спірних виплат.

У позовній заяві позивач прямо не вказує, у яких бойових діях (операціях, боях) або заходах на території їх районів він приймав участь впродовж спірного періоду.

Позовна заява містить загальні твердження позивача про участь у бойових діях в період з 09.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 по 30.11.2022 року, на виконання бойового наказу ДПСУ від 16.09.2022 №165 гриф., що підтверджується виданою на його підставі довідкою від 08.01.2023.

Водночас, вказаний наказ виданий раніше, ніж зазначені у довідці періоди, а тому він не може підтверджувати фактичну участь позивача у подіях, що відбулися після його прийняття. З листа військової частини НОМЕР_2 №11/4297-23-Вих. від 25.05.2023 року вбачається, що бойовим наказом Адміністрації державної прикордонної служби України №165 (гриф) від 16.09.2022 року позивача направлено до військової частини НОМЕР_6 ( НОМЕР_5 прикордонного загону ДПСУ) у складі підрозділу для виконання бойових завдань. Таке направлення автоматично не свідчить про те, що бойові дії фактично відбувалися, а заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, мали місце безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій.

Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 серпня 2022 року був затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 р. за № 453/37789 (з подальшими змінами).

На його заміну наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 р. за № 1668/39004, затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

У цих переліках зазначені райони (у тому числі окремі райони Сумської області), де мали місце воєнні (бойові) дії. Структура цього списку з часом змінювалася. Проте визначити, чи перебував позивач безпосередньо у період здійснення заходів та/або бойових дій у цих районах неможливо через неповідомлення позивачем даних про конкретні громади та періоди такого перебування.

Таку інформацію можливо отримати з Журналу бойових дій, який ведеться у військових частинах відповідно до Інструкції з ведення Історичного формуляру, Історичної довідки та Журналу бойових дій, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 06.10.2020 №363 (надалі - Інструкція №363, текст наказу доступний на офіційній сторінці Міністерства оборони України в мережі Інтернет за посиланням https://www.mil.gov.ua/content/mou_orders/mou_2020/363_nm.pdf).

Відповідно до п. 4 розділу IV цієї інструкції Журнал бойових дій має такі складові, як: дата запису; загальна обстановка перед початком операції (бою); бойовий склад та угрупування своїх військ та військ противника; співвідношення сил і засобів; коротке викладення завдань військові частині (підрозділу); рішення командиру та бойові завдання, поставлені підпорядкованим частинам (підрозділам); тощо.

Згідно з пунктами 1, 2 розділу IV Інструкції №363 Журнал бойових дій ведеться у військових частинах (їх підрозділах) з моменту отримання наказу (директиви) про залучення до ведення бойових дій до моменту завершення виконання завдань у районі бойових дій. Ведення Журналу бойових дій здійснюється в довільній формі на підставі оперативних директив, бойових наказів, розпоряджень, зведень, бойових донесень тощо, а також усних розпоряджень вищестоящих начальників і командирів.

Таким чином Журнал бойових дій відображає виконання бойових наказів військовою частиною (підрозділом), у тому числі конкретизує дати, бойовий склад, місце їх проведення. Інформація з Журналу бойових дій, навіть при обмеженому доступі до самого Журналу, могла бути підставою для формування відповідної довідки для її подальшого надання з метою здійснення додаткових виплат.

Судом встановлено, що позивач був відряджений до Військової частини НОМЕР_6 у складі підрозділу для виконання бойових завдань. Дана військова частина в силу пункту 1 розділу IV Інструкції №363 зобов`язана вести Журнал бойових дій, у якому у разі участі в бойових діях відображається склад та угрупування свої військ незалежно від того, знаходяться у підпорядкуванні військовослужбовці чи належать до особового складу частини.

Можливість ведення окремого Журналу у підрозділах військової частини не виключає обов`язку його ведення самою військовою частиною. Військова частина, у підпорядкуванні якої позивач перебував у жовтні-листопаді 2022 року, не може не знати, чи мали місце бойові дії з її участю. А тому посилання у листі Військової частини НОМЕР_6 від 20.03.2023 №21/2052-23-Вих. на відсутність в її розпорядженні інформації, що запитувалася адвокатом, тлумачиться судом як відсутність у Журналі бойових дій Військової частини НОМЕР_6 інформації щодо участі позивача у бойових діях та заходах, які велися цією частиною у жовтні-листопаді 2022 року.

Цей висновок також узгоджується з доданим до відзиву на позовну заяву листом Військової частини НОМЕР_6 від 29 листопада 2022 року №22/4820-22 вих., в якому зазначено, що підрозділи Держприкордонслужби України в межах Чернігівської та Сумської областей не виконують бойові завдання на лінії бойового зіткнення. Довідки про військовослужбовців Військової частини № НОМЕР_2 , які брали участь у бойових діях та заходах, за жовтень 2022 року у Військовій частині НОМЕР_6 не опрацьовувалися.

Викладене у позовній заяві клопотання позивача про витребування у НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ витягів з журналу бойових дій за період 09.10.2022-30.11.2022 року у частині, що стосується ОСОБА_1 , суд вважає необгрунтованим, оскільки у вказаний період він був відряджений до іншої військової частини.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на наявність рапортів заступника начальника загону-коменданта 2 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону полковника ОСОБА_2 (вх. №1525 від 03.11.2022 року, №1893 від 01.12.2022 року) про встановлення та виплату позивачу додаткової винагороди у розмірах із розрахунку 70 000 грн за місяць з 09.10.2022 року по 31.10.2022 року та з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року. За суттю такий рапорт є клопотанням, пропозицією особи здійснити вказані виплати. Його подання не свідчить про наявність передбачених законодавством умов здійснення виплат.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що підтверджене довідкою виконання ним бойових розпоряджень керівника 105 прикордонного закону Держпогранслужби надає йому безумовне право на одержання додаткових виплат, передбачених постановою КМУ №168. Як вже зазначалося, однією з умов виникнення права на їх одержання є участь бойових діях та заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії безпосередньо в районах таких бойових дій. Дотримання позивачем даної умови судом не встановлено.

Виконання бойових розпоряджень та участь у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не є тотожніми поняттями. Суду не надано доказів на підтвердження проміжків часу, в яких позивач приймав участь у конкретно визначених бойових діях та заходах, що передбачені пунктом 1 постанови КМ України №168. Визнання того, що позивач весь час перебування у відрядженні приймав участь у зазначених діях та заходах не відповідає встановленому постановою КМУ №168 пропорційному підходу до визначення розміру додаткової винагороди.

Таке не вважається судом надмірним формалізмом, адже метою судочинства є справедливе вирішення судом спорів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів не встановлено надходження до відповідача документів, які б беззаперечно підтверджували право позивача на спірні виплати, що виключає задоволення позовних вимог.

Зважаючи на наведене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 09.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року в розрахунку до 100000, 00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах протиправною; зобов`язання НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 09.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року в розрахунку до 100000, 00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених раніше виплат додаткової винагороди за цей період відмовити.

Повний текст судового рішення складено та підписано 07 вересня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Бєломєстнов О.Ю.