Справа № 320/19124/23
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року № 320/19124/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., при секретарі судового засідання - Клименко В.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, треті особи: громадянин Держави Ізраїль ОСОБА_1 , Департамент захисту національної державності Служби безпеки України про визнання протиправними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із позовом до Міністерства юстиції України, треті особи: громадянин Держави Ізраїль ОСОБА_1 , Департамент захисту національної державності Служби безпеки України , у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №478/5 від 06.02.2023 "Про задоволення скарги";

- визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України від 14.04.2023 № 1342/5 "Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна" в частині додавання відповідного застереження по відношенню до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в Перелік нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна через невідповідність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вимозі, встановленої абзацом третьої підпункту 9 пункту 1 Постанови КМУ "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" від 28.02.2022 № 164.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю оскаржуваних наказів. Зокрема, позивачем у позовній заяві та відповіді на відзив наголошено, що жодне обмеження, встановлене Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» не було порушено рішенням Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 №64393141 від 04.08.2022, оскільки, по-перше, ОСОБА_3 21.11.2021 було видано повістку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , запис №233, з датою закінчення строку дії 12.11.2024 (чинна на момент прийняття рішення №64393141); по-друге - останній є громадянином держави Ізраїль згідно паспорту, виданому 21.11.2018 посольством Держави Ізраїль в Україні; по - третє, громадянин мав постійне місце проживання в Україні, реєстраційний номер облікової картки платника податків України. Наголошено, що винесення позивачем рішення від 04.08.2022 №64393141, яким внесено зміни у запис про право власності ОСОБА_4 , не могло призвести саме до відчуження майна, яке належить громадянину країни-агресора, як зазначено відповідачем. Крім того, ідентифікаційні дані ОСОБА_4 фактично не змінювалися, оскільки на момент набуття права власності спільної часткової власності на підставі Договору купівлі-продажу за №103 від 21.01.2022 громадянин Держави Ізраїль ОСОБА_1 вже мав подвійне громадянство. Водночас, положень, які б встановлювали заборону та/чи врегульовували питання внесення змін ідентифікаційних даних суб`єкта речового права, яка має подвійне громадянство, в Державному реєстрі речових прав Закон України №1952-IV не містить. Додаткового позивачем наголошено щодо порушення відповідачем правової процедури розгляду скарги Департаменту, що є достатньою підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.

Відповідач-Міністерство юстиції України у відзиві проти задоволення позовних вимог заперечило. В обґрунтування заперечень на позовні вимоги зазначено про внесення приватним нотаріусом ОСОБА_2 змін до запису про право власності ОСОБА_4 в частині зміни громадянства рф на громадянство держави Ізраїль за відсутності підстав, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відтак, позивачем всупереч вимог статтей 3,4,12,26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187 порушено порядок внесення відомостей до Державного реєстру прав та за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав прийнято рішення про державну реєстрацію прав, внесено зміни у запис про право власності, що може призвести до відчуження майна, яке належить громадянину країни-агресора. Окрім зазначеного, відповідачем наголошено, що для укладення договору ОСОБА_1 звернувся як громадянин рф, втім як громадянин держави Ізраїль, останній не звертався. Таким чином, вважаючи проведену позивачем державну реєстрацію протиправною, здійсненою з порушенням імперативних приписів вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Міністерством юстиції прийнято обґрунтоване та співмірне допущеному порушенню рішення про тимчасове блокування доступу до Державного реєстру прав. Додаткового відповідачем наголошено про належне повідомлення всіх заінтересованих сторін у розгляді скарги шляхом оприлюднення відповідного оголошення на офіційному сайті Міністерства юстиції України.

Від Служби безпеки України надійшли пояснення щодо заявлених позовних вимог, в яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав виявлення в рамках контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері примусового вилучення активів російської федерації та її резидентів дій приватного нотаріуса ОСОБА_2 , що створюють загрозу виведення активів рф з-під дії українського законодавства та істотного порушення прав держави Україна.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 відмовлено в забезпеченні позову в даній справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 заяву Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено повністю. Зупинено дію Наказу Міністерства юстиції України № 478/5 від 06.02.2023 "Про задоволення скарги" до набрання законної сили судовим рішенням у справі №320/19124/23. Зупинено дію Наказу Міністерства юстиції України від 14.04.2023 № 1342/5 "Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна" в частині додавання відповідного застереження по відношенню до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в Перелік нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна через невідповідність Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вимозі, встановленій абзацу третьому підпункту 9 пункту 1 Постанови КМУ "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" від 28.02.2022 № 164 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №320/19124/23

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 визнано заяву Міністерства юстиції України про відвід судді Колесніковій І.С. у справі №320/19124/23 необґрунтованою та передано матеріали справи №320/19124/23 для вирішення питання про відвід судді Колесніковій І.С. суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу та визначений відповідно до статті 31 КАС України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2023 (суддя Перепелиця А.М.) у задоволенні заяви представника Міністерства юстиції України про відвід судді Колеснікової І.С., у справі за адміністративним позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, треті особи: громадянин Держави Ізраїль ОСОБА_1 , Департамент захисту національної державності Служби безпеки України про визнання протиправними та скасування наказів, - відмовлено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 ухвалено перейти зі спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи № 320/19124/23 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд даний адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи - Служби безпеки України, проти задоволення позовних вимог заперечили, просили суд даний адміністративний позов залишити без задоволення.

Третя особа-1 ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд даний адміністративний позов задовольнити.

Заслузавши пояснення сторін у справі та третіх осіб, дослідивши наявні у справі докази, у судовому засіданні 16.08.2023 суд ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 21.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. було прийнято рішення №62988380 про державну реєстрацію за ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) права спільної часткової власності у розмірі частки 500/1000 на нежитлове приміщення загальною, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_1 набув як громадянин російської федерації, на підставі посвідки на тимчасове проживання в Україні №800255808, виданої 24.11.2021 органом ДМС - 8011. Реєстраційна дія здійснена на підставі Договору купівлі-продажу за №103 від 21.01.2022, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С, обліковий запис про право власності №46288020 .

02.08.2022 ОСОБА_1 , як громадянин держави Ізраїль, звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №51935742 з метою здійснення даних про громадянство власника в записі про прав власності №46288020.

За результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.08.2022, приватним нотаріусом ОСОБА_2 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №64393141 від 04.08.2022, керуючись статтею 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктом 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127.

23.11.2022 Департамент захисту національної державності Служби безпеки України звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою №5/1/1-11311 щодо діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, в якій просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №64393141 від 04.08.2022, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2; анулювати доступ приватному нотаріусу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З вищезазначеної скарги вбачається, що Департаментом здійснюються заходи з виконання доручення прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в рамках кримінального провадження №0000199 від 11.11.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 365-2 КК України. У рамках контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері примусового вилучення активів рф та її резидентів, виявлено дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, що створюють загрозу виведення активів рф з-під дії українського законодавства та істотного порушення прав держави України. За наявною інформацією, 04.08.2022 приватним нотаріусом внесено зміни до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо ОНМ на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №64393141, внаслідок якого власнику ОНМ ОСОБА_7 було змінено відомості про громадянство: з громадянства російської федерації на громадянство Держави Ізраїль, чим порушено вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації».

За наслідком первісного розгляду скарги на рішення від 04.08.2022 №64393141, Центральна Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України, згідно висновку від 14.12.2022 рекомендувала: скаргу Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 23.11.2022 №5/1/1-11311 задовольнити; скасувати рішення від 04.08.2022 №64393141; анулювати доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2.

За наслідком повторного розгляду скарги Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 23.11.2022 №5/1/1-1131, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.11.2022, відповідно до пункту 11 Розділу ІІІ Положення про Колегію з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.01.2020 №71/5, у зв`язку з дорученням Міністра юстиції України від 22.12.2022 №428/1/48-22, Центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України складено висновок від 17.01.2023, яким рекомендовано: скаргу Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 23.11.2022 №5/1/1-11311 задовольнити; скасувати рішення від 04.08.2022 №64393141; тимчасово блокувати доступ приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці. Колегія Мін`юсту дійшла висновку, що приватний нотаріус ОСОБА_2 під час прийняття оскаржуваного рішення порушив порядок внесення відомостей до Державного реєстру прав та за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав прийняв рішення про державну реєстрацію прав та вніс зміни у запис про право власності.

Наказом Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» №478/5 від 06.02.2023, відповідно до частини третьої статті 26, пунктів 1,4 частини ськомої статті 37 Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»:

- скаргу Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 23.11.2022 №5/1/1-11311 задоволено;

- скасовано рішення від 04.08.2022 №64393141, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2;

- тимчасово блоковано доступ приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці;

- виконання пункту 2 наказу покладено на Офіс протидії рейдерству ;

- виконання пункту 3 наказу покладено на Державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Підставою винесення спірного наказу зазначено висновок Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України від 17.01.2023.

14.04.2023 Міністерством юстиції України прийнято наказ №1342/5 « Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна», яким відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», підпункту 6 пункту 3 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №228:

- внесено зміни до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03.05.2022 №1760/5, виклавши його в частині Полтавської, Харківської, Херсонської областей та міста Києва у новій редакції, що додається (пункт 1);

- державному підприємству «Національні інформаційні системи» забезпечити доступ нотаріусів, включених до переліку, до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України (пункт 2);

- контроль за виконанням цього наказу покласти на першого заступника Міністра юстиції України Горовця Є. (пункт 3).

Не погоджуючись зі спірними наказами, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №228 (далі також - Положення №228), Міністерство юстиції України (Мін`юст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику, зокрема, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Як зазначено в підпункті 83-7 пункту 4 Положення №228, Мін`юст відповідно до покладених на нього завдань здійснює відповідно до закону контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, в тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до закону, та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені законом. Згідно підпункту 83-10 цього ж пункту Положення №228 Мін`юст розглядає відповідно до закону скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Мін`юсту та приймає обов`язкові до виконання рішення.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено загальні засади державної реєстрації прав, якими є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 2-1) одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості та державної реєстрації прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

У статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено систему органів та суб`єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав.

Так, відповідно до частини 1 вказаної статті організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) суб`єкти державної реєстрації прав:

виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;

3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Частиною 2 вказаної статті визначено, що виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.

Згідно статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Міністерство юстиції України:

1) забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав;

2) здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав;

3) забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем;

4) організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав;

5) здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;

6) забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом;

7) розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;

8) складає протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення;

9) організовує роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів;

9-1) надає узагальнені роз`яснення щодо застосування законодавства з питань державної реєстрації прав;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор здійснює зокрема такі повноваження:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; виконання вимог, визначених статтею 27-2 цього Закону, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (крім випадків автоматичної реєстрації такого права згідно із законом);

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи. Отримані відомості долучаються до відповідної заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав. Перелік державних електронних інформаційних ресурсів, які використовуються для проведення реєстраційних дій, визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Порядок проведення державної реєстрації прав визначено статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема пункт 4 цієї статті передбачає перевірку документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

Згідно частини 1 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами, встановленими цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.

Згідно частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підстави для відмови в державній реєстрації прав:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці;

13) відсутність згоди заставодержателя (іпотекодержателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію, оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення щодо державної реєстрації припинення таких прав, що перебувають у заставі (іпотеці);

14) у Державному реєстрі прав відсутня державна реєстрація спеціального майнового права на подільний об`єкт незавершеного будівництва, крім випадків, визначених законом, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості;

15) у Державному реєстрі прав відсутня державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості - у разі державної реєстрації переходу спеціального майнового права, іншого речового права, обтяження на об`єкт незавершеного будівництва (крім об`єктів незавершеного будівництва, на які зареєстровано право власності), майбутній об`єкт нерухомості;

16) заява про первинну державну реєстрацію спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості містить відомості не про всі майбутні об`єкти нерухомості у складі подільного об`єкта незавершеного будівництва;

17) не визначено чи визначено не в повному обсязі майбутні об`єкти нерухомості, включені до гарантійної частки, - у разі первинної державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості, які є частинами подільного об`єкта незавершеного будівництва;

18) наявні зареєстровані спеціальні майнові права на майбутні об`єкти нерухомості, що є складовою частиною подільного об`єкта незавершеного будівництва, - у разі державної реєстрації речового права або обтяження на подільний об`єкт незавершеного будівництва, крім зміни замовника будівництва відповідно до закону, обтяження майна іпотекою відповідно до Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю";

19) у Державному реєстрі прав відсутні відомості про право власності/право користування земельною ділянкою замовника будівництва (крім випадків, якщо відповідно до закону виконання будівельних робіт може здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою) у разі:

державної реєстрації спеціального майнового права на неподільний/подільний об`єкт незавершеного будівництва;

первинної державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості;

державної реєстрації спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості у зв`язку з його першим відчуженням;

20) не дотримано вимоги, визначені статтею 27-2 цього Закону.

При цьому, в силу пункту 7 частини 4 цієї статті відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем- фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України «Про іпотеку», за умови що інші обтяження на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровано після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Згідно частини 2 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Міністерство юстиції України розглядає:

1) скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України;

3) повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Державного реєстру прав іншими особами.

Процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту визначає порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року № 1150) (далі - Порядок № 1128).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1128, розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом.

Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком.

Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Наказом Міністерства юстиції України від 09 січня 2020 року № 71/5 затверджено Положення про Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Положення № 71/5).

У пункті 2 розділу І Положення № 71/5 визначено, що колегії є постійно діючими консультативно-дорадчими органами при Мін`юсті та його територіальних органах, що в межах повноважень, визначених Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, здійснюють колегіальний розгляд скарг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Колегії створюються Мін`юстом чи відповідним територіальним органом шляхом затвердження їх складу відповідно до цього Положення. Мін`юстом створюються центральна Колегія та регіональні Колегії. Центральна Колегія Мін`юсту розглядає усі скарги, розгляд яких належить до компетенції Мін`юсту, крім тих, що за дорученням Міністра юстиції України або заступника Міністра юстиції України з питань державної реєстрації передано на розгляд регіональної Колегії Мін`юсту.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Положення № 71/5, Колегії складаються зі співголів (не менше двох), секретарів та інших її членів, чисельність яких визначається Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Згідно розділу ІІІ Положення № 71/5, формою роботи Колегій є засідання. Дата, час і місце проведення засідання Колегії, перелік членів Колегії, які беруть у ньому участь, визначаються Мін`юстом чи відповідним територіальним органом (пункт 1). Колегія уповноважена розглядати скарги у разі участі у відповідному засіданні не менш як п`яти членів Колегії, у тому числі співголови та секретаря Колегії (осіб, які виконують їх обов`язки) (пункт 2).

Згідно пункту 3 Порядку № 1128, скарга у сфері державної реєстрації реєструється у день її надходження до Мін`юсту чи відповідного територіального органу відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах.

Пунктом 4 Порядку № 1128 визначено, що розгляд скарги у сфері державної реєстрації здійснюється у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян».

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1128, Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет пересилання її за належністю відповідному територіальному органу чи Мін`юсту, а також встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме:

оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом;

наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін;

наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави;

наявність рішення Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання;

здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника;

подання скарги особою, яка не має на це повноважень;

закінчення встановленого законом строку подачі скарги;

розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.

Згідно пункту 8 Порядку № 1128, у разі коли під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, Мін`юст чи відповідний територіальний орган здійснює колегіальний розгляд такої скарги на предмет наявності (відсутності) порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються.

Якщо під час розгляду Мін`юстом скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, проте встановлено наявність очевидних порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, розгляд такої скарги здійснюється Мін`юстом на підставі службової записки посадових осіб Мін`юсту, погодженої заступником Міністра, невідкладно без розгляду її колегіально.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 1128, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:

1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;

2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;

3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Згідно з пунктом 13 Порядку № 1128, за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи:

1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту;

2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 1128, за результатами а результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні, висновок колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) або їх засвідчені копії розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту чи відповідного територіального органу не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після прийняття рішення Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Відповідно до пункту 17 Порядку № 1128, рішення, дії або бездіяльність Мін`юсту можуть бути оскаржені до суду.

Розгляд скарги Колегією здійснюється в такій послідовності (пункт 4 Положення № 71/5): 1) доповідь посадової особи Мін`юсту чи відповідного територіального органу по суті скарги, відповіді на питання членів Колегії; 2) надання усних пояснень по суті скарги скаржником, державним реєстратором, іншими особами, запрошеними на засідання Колегії, а також представниками неурядових організацій, що представляють та захищають інтереси бізнесу в Україні, у тому числі представниками Ради бізнес-омбудсмена, відповіді на питання членів Колегії; 3) обговорення Колегією скарги; 4) винесення членом Колегії на голосування проєкту рішення за результатом розгляду скарги; 5) голосування Колегією за результатом розгляду скарги.

Особи, запрошені на засідання Колегії, а також представники неурядових організацій, що представляють та захищають інтереси бізнесу в Україні, мають право бути присутніми на засіданні Колегії виключно під час надання усних пояснень по суті такої скарги.

Якщо інше не встановлено головуючим на засіданні Колегії, посадовій особі Мін`юсту чи відповідного територіального органу, що є доповідачем по суті скарги, для доповіді надається до 5 хвилин, для надання усних пояснень особами, запрошеними на засідання Колегії, та представниками неурядових організацій, що представляють та захищають інтереси бізнесу в Україні, - до 3 хвилин (пункт 5 Положення № 71/5).

Пунктом 9 Положення 71/5 визначено, що за результатом розгляду скарги Колегія шляхом голосування приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком.

Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини від кількості членів Колегії, присутніх на відповідному засіданні. Якщо половина від кількості членів Колегії, присутніх на відповідному засіданні, проголосувала за рішення, а решта проголосувала проти або утрималася, рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосував головуючий на засіданні.

Висновок Колегії має містити:

дату та місце проведення засідання Колегії;

перелік членів Колегії, які брали участь у засіданні, на якому прийнято рішення за результатом розгляду скарги;

реквізити та суть скарги;

рекомендації щодо задоволення (відмови у задоволенні) скарги;

мотиви рішення Колегії у стислому викладенні;

мотиви рішення Колегії у розгорнутому викладенні, зокрема відомості про наявність (відсутність) обставин, які мають значення для розгляду скарги, та відомості про наявність (відсутність) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються;

результати голосування («за», «проти», «утримався») членів Колегії.

Висновок Колегії підписують усі члени Колегії, які брали участь у засіданні, на якому прийнято рішення за результатом розгляду скарги. Якщо внаслідок звільнення члена Колегії, який брав участь у відповідному засіданні Колегії, його тимчасової непрацездатності або з інших причин, пов`язаних з відповідним членом Колегії, висновок Колегії не може бути ним підписаний, у висновку зазначається причина такого непідписання. Якщо через відповідні причини кількість членів Колегії, які підписали висновок, є меншою ніж кількість, необхідна відповідно до абзацу другого цього пункту для прийняття Колегією рішення, Мін`юст, відповідний територіальний орган забезпечує новий розгляд скарги Колегією в іншому складі.

За результатом розгляду скарги Колегія шляхом голосування приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини від кількості членів Колегії, присутніх на відповідному засіданні. Якщо половина від кількості членів Колегії, присутніх на відповідному засіданні, проголосувала за рішення, а решта проголосувала проти або утрималася, рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосував головуючий на засіданні.

Висновок Колегії має містити: дату та місце проведення засідання Колегії; перелік членів Колегії, які брали участь у засіданні, на якому прийнято рішення за результатом розгляду скарги; реквізити та суть скарги; рекомендації щодо задоволення (відмови у задоволенні) скарги; мотиви рішення Колегії у стислому викладенні; мотиви рішення Колегії у розгорнутому викладенні, зокрема відомості про наявність (відсутність) обставин, які мають значення для розгляду скарги, та відомості про наявність (відсутність) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються; результати голосування ("за", "проти", "утримався") членів Колегії.

Частиною 6 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу:

про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав);

про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав);

про залишення скарги без розгляду по суті.

Частиною 7 статті 37 України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав або підтвердження факту використання ідентифікаторів доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав іншими особами Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають рішення про:

1) скасування рішення державного реєстратора, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України;

2) виправлення технічної помилки, допущеної державним реєстратором, або про зобов`язання державного реєстратора виправити допущену ним технічну помилку;

3) зобов`язання державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав усунути допущені ними порушення з визначенням строків виконання такого зобов`язання;

4) тимчасове блокування або про анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або про анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав Міністерством юстиції України або його територіальним органом, яким прийнято відповідне рішення, протягом п`яти робочих днів вирішується питання про передачу на розгляд іншого державного реєстратора документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора. У разі якщо інші державні реєстратори, які перебувають у трудових відносинах з відповідним суб`єктом державної реєстрації прав, відсутні або державним реєстратором є нотаріус, такі документи передаються до територіально найближчого суб`єкта державної реєстрації прав, що має не менше трьох державних реєстраторів, які мають доступ до Державного реєстру прав, або іншому нотаріусу (нотаріусам) за попереднім погодженням із ним (ними). У разі прийняття рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав стосовно нотаріуса такому нотаріусу забезпечується доступ до Державного реєстру прав у режимі отримання інформації для здійснення нотаріальної діяльності відповідно до закону;

5) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

6) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, про анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав, про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України за результатами розгляду відповідної скарги приймаються виключно Міністерством юстиції України.

У разі якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав виявлено порушення законодавства, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних чи юридичних осіб, Міністерство юстиції України, його територіальні органи вживають заходів для повідомлення про це правоохоронних органів.

В той же час, формальна наявність у відповідача компетенції приймати рішення відповідного змісту не є свідченням того, то такі є обґрунтованими.

Відтак, для прийняття рішення, підставою для якого є наявність у діях державного реєстратора порушення порядку державної реєстрації, Міністерство юстиції України має ретельно дослідити всі обставини справи, тобто встановити факт порушення державним реєстратором законодавства у сфері державної реєстрації, що в свою чергу і є підставою для прийняття рішення про тимчасове блокування доступу приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2.

При розгляді даної адміністративної справи суд надає оцінку висновкам відповідача та обставинам, що ним встановлені, які слугували підставою для прийняття оскаржуваних наказів.

Судом встановлено, що 23.11.2022 Департамент захисту національної державності Служби безпеки України звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою №5/1/1-11311 щодо діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, в якій просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №64393141 від 04.08.2022, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2; анулювати доступ приватному нотаріусу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування скарги зазначено, що Департаментом захисту національної державності здійснюються заходи з виконання доручення прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва в рамках кримінального провадження №0000199 від 11.11.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 365 Кримінального кодексу України. У рамках котррозвідувального захисту інтересів держави сфері примусового вилучення активів російської федерації та її резидентів виявлено дії приватного нотаріуса ОСОБА_2, що створюють загрозу виведення активів рф з-під дії українського законодавства та істотного порушення прав держави Україна.

Згідно пункту 9 розділу ІІІ Положення № 71/5, висновок Колегії має містити зокрема: мотиви рішення Колегії у стислому викладенні; мотиви рішення Колегії у розгорнутому викладенні, зокрема відомості про наявність (відсутність) обставин, які мають значення для розгляду скарги, та відомості про наявність (відсутність) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються.

З аналізу висновку Колегії від 17.01.2023 судом встановлено, що мотиви висновку зводяться до такого.

Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України встановлено, що 21.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. було прийнято рішення №62988380 про державну реєстрацію за ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) права спільної часткової власності у розмірі частки 500/1000 на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_1 набув як громадянин російської федерації на підставі посвідки на тимчасове проживання в Україні №800255808, виданої 24.11.2021 органом ДМС - 8011. Реєстраційна дія здійснена на підставі Договору купівлі-продажу за №103 від 21.01.2022, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С, обліковий запис про право власності №46288020 .

02.08.2022 ОСОБА_1 , як громадянин держави Ізраїль, звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №51935742 з метою здійснення даних про громадянство власника в записі про право власності №46288020.

За результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.08.2022, приватний нотаріус ОСОБА_2 прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №64393141 від 04.08.2022, відповідно до частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктом 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127.

Відповідно до висновків колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України від 17.01.2023 за результатами повторного розгляду скарги Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 всупереч вимогам статтей 3,4,12,26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови №187 від 03.03.2022 №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами України у зв`язку з військовою агресією російської федерації» порушено порядок внесення відомостей до Державного реєстру прав та за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав прийнято рішення про державну реєстрацію прав, внесено зміни у запис про право власності, що може призвести до відчуження майна, яке належить громадянину країни-агресора.

Згідно пункту 10 мотивувальної частини висновку, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було внесено зміни до запису про право власності ОСОБА_7 в частині зміни громадянства рф на громадянство Держави Ізраїль за відсутності підстав визначених Законом.

З приводу зазначених висновків, суд зазначає таке.

4 березня 2022 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації».

Згідно постанови № 187 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) відповідно до статей 12-1, 20 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" Кабінет Міністрів України постановив:

1. Для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на:

1) виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором):

громадяни Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

Зазначене обмеження не застосовується до юридичних осіб, утворених та зареєстрованих відповідно до законодавства України:

які є банками або за рахунками яких на підставі нормативно-правових актів або рішень Національного банку дозволяється здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій;

визначених розпорядженням Національного центру оперативно-технічного управління мережами телекомунікацій, прийнятим відповідно до Порядку оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 2004 р. № 812 "Деякі питання оперативно-технічного управління телекомунікаційними мережами в умовах надзвичайних ситуацій, надзвичайного та воєнного стану" (Офіційний вісник України, 2004 р., № 26, ст. 1696);

щодо яких за поданням міністерства, іншого державного органу у зв`язку з провадженням такими юридичними особами діяльності, необхідної для забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України або подолання її наслідків, Кабінетом Міністрів України прийнято рішення про тимчасове управління державою відповідними акціями, корпоративними правами або іншими правами участі (контролю), що належать Російській Федерації або особі, пов`язаній з державою-агресором;

2) відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання Російською Федерацією або особами, пов`язаними з державою-агресором, крім безоплатного відчуження на користь держави Україна;

3) відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання на користь осіб, пов`язаних з державою-агресором, або на користь Російської Федерації.

2. Установити, що:

1) правочини (у тому числі довіреності), укладені з порушенням мораторію, визначеного пунктом 1 цієї постанови, у тому числі якщо ними передбачається відповідне відчуження у майбутньому, є нікчемними;

2) нотаріальне посвідчення правочинів, що порушують мораторій, визначений пунктом 1 цієї постанови, забороняється. Державна реєстрація або інше визнання державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державними реєстраторами речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, особами, які надають публічні (адміністративні) послуги, правочинів, укладених з порушенням мораторію, визначеного пунктом 1 цієї постанови, забороняється.

3. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та діє до набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, але не більше одного місяця з дня припинення чи скасування воєнного стану.

Суд зазначає, що постанова №187 прийнята саме з метою посилення захисту інтересів держави Україна та припинення шляхів фінансування юридичних осіб, пов`язаних з рф, що неминуче призводить до опосередкованого фінансування військової агресії росії, та встановлення мораторію на виконання зобов`язань перед юридичними особами, утвореними відповідно до законодавства іноземної держави, що пов`язані з рф, за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України.

При цьому суд наголошує, що під мораторій потрапляють, зокрема, громадяни російської федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах.

Пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI (далі Закон №3773-VI) встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 9 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно частини 1 статті 15 Закону № 3773-VI, в`їзд в Україну та виїзд з України здійснюється іноземців та осіб без громадянства, які перебувають у шлюбі з громадянами України за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання.

Посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні (пункт 18 частини 1 статті 1 Закону № 3773-VI).

Так, по-перше, судом встановлено, що ОСОБА_8 21.11.2021 було видано посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 (орган 8011), запис №233, з датою закінчення строку дії 12.11.2024.

Відтак, станом на момент прийняття спірного рішення №64393141 від 04.08.2022, посвідка була дійсною, а підстави перебування та проживання третьої особи в Україні законними.

Судом встановлено, що позивачем надавались пояснення щодо даних обставин, втім, як вбачається з мотивів висновку Колегії, такі пояснення не знайшли реагування під час колегіального розгляду комісією Міністерства юстиції, яка обмежилась наголошенням на порушенні вимог Постанови КМУ №187.

По-друге, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується судом, ОСОБА_1 є громадянином Держави Ізраїль згідно паспорту, виданому 21.11.2018 посольством Держави Ізраїль в Україні, тобто до повномасштабного вторгнення країною агресором.

Тобто станом на момент реєстраційної дії, а саме 21.01.2022, здійсненої на підставі договору купівлі-продажу за №103 від 21.01.2022, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С, обліковий запис про право власності №46288020, третя особа вже мала подвійне громадянство, та могла користуватися своїми правами, як громадянин держави Ізраїль.

Суд наголошує, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність порушень позивачем положень Постанови №187, оскільки при прийнятті спірного рішення №64393141 від 04.08.2022, третя особа не підпадала під дію мораторію.

Разом з тим, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.08.2022, приватний нотаріус ОСОБА_2 прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №64393141 від 04.08.2022, відповідно до частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктом 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, яким внесено зміни до запису про право власності ОСОБА_4 в частині зміни громадянства рф на громадянство Держави Ізраїль.

Суд бере до уваги твердження відповідача, за якими в силу імперативності норм та приписів реєстраційного законодавства, оскаржувана реєстраційна дія взагалі не могла бути проведена, безвідносно того, чи має місце в даному випадку правозастосування обмежень, встановлених Постановою №187.

З приводу зазначеного суд зауважує на безпідставності ігнорування факту прийняття приватним нотаріусом рішення щодо зміни відомостей про ідентифікаційні дані суб`єкта речового права, а не самої реєстраційної дії на нерухоме майно, як то прямо заборонено Постановою 187.

По -друге, згідно статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі.

Відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, використовуються як актуальні виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва не внесені до Державного реєстру прав, а відомості про інші речові права, відмінні від права власності, та/або обтяження речових прав не внесені та не припинені в Державному реєстрі прав.

Дія абзацу третього цієї частини не поширюється на випадки використання таких відомостей у судових спорах, пов`язаних з визнанням чи поновленням речових прав.

Зміна ідентифікаційних даних суб`єкта речового права, обтяження речового права та/або зміна характеристик об`єкта нерухомого майна не впливають на дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Зміни характеристик об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, вносяться під час проведення державної реєстрації права власності на такий об`єкт у результаті вчинення дій, спрямованих на набуття, зміну або припинення речових прав.

Відтак, внесення змін щодо громадянства третьої особи в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно згідно норм чинного законодавства в даному випадку не впливає на дії особи спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Суд погоджується з твердженнями відповідача, що нормами статті 12 Закону не передбачено дій щодо внесення змін ідентифікаційних даних щодо громадянства правонабувача.

Разом з тим суд, зауважує про відсутність прямої заборони чи застереження при врегулюванні питання внесення змін в Державному реєстрі речових прав, ідентифікаційних даних суб`єкта речового права, який має подвійне громадянство.

Суд наголошує, що за своєю правовою природою державна реєстрація прав є засвідченням державою факту вже набутого особою речового права.

Загальними засадами державної реєстрації прав є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Відтак, в даному випадку, об`єктивність, достовірність та повноту відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно можливо досягти шляхом внесення змін до відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав у порядку, встановленому для державної реєстрації прав, що було зроблено позивачем за вмотивованою заявою власника нерухомого майна.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про правомірність дій приватного нотаріуса при прийнятті спірного рішення від 04.08.2022 №64393141.

Додатково суд наголошує на дорученні Міністра юстиції України від 22.12.2022 №428/1/48-22, яким повернуто скаргу для організації повторного розгляду на засіданні Колегії, зазначивши про додаткове дослідження обставин прийняття оскаржуваного рішення у сукупності із належним правозастосуванням нормативної бази, пов`язаної із військовим вторгненням на територію України.

Судом встановлено, що колегією Міністерства юстиції, як при первинному так і при повторному розгляді скарг Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України викладено тотожні мотиви висновків, не надано оцінку законного перебування ОСОБА_4 в Україні, тісних економічних та особистих зв`язків, оцінку мотивів звернення щодо зміни ідентифікаційних даних суб`єкта.

Відтак, суд вважає, що Колегією Мін`юсту у висновку від 17.01.2023 допущено неповне з`ясування обставин, не надано належної оцінкки поясненням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та допущено неправильне застосування норм чинного законодавства, а тому вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №478/5 від 06.02.2023 "Про задоволення скарги" підлягають задоволенню.

Щодо вимог в частині визнання протиправним та скасування Наказу Мінюсту Мінюсту від 14.04.2023 № 1342/5 "Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна" в частині додавання відповідного застереження по відношенню до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в Перелік нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняється нотаріальні дії щодо цінного майна через невідповідність Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вимозі встановленій абзацу третьому підпункту 9 пункту 1 Постанови КМУ "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" від 28.02.2022 № 164, суд зазначає таке.

14.04.2023 Міністерством юстиції України прийнято наказ №1342/5 « Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна», яким відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», підпункту 6 пункту 3 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №228:

- внесено зміни до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03.05.2022 №1760/5, виклавши його в частині Полтавської, Харківської, Херсонської областей та міста Києва у новій редакції, що додається (пункт 1);

- державному підприємству «Національні інформаційні системи» забезпечити доступ нотаріусів, включених до переліку, до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України (пункт 2);

- контроль за виконанням цього наказу покласти на першого заступника Міністра юстиції України Горовця Є. (пункт 3).

Судом встановлено, що оскаржуваний наказ не містить жодних посилань на підстави його прийняття окрім як посилань на нормативно правовий акт в цілому (постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28 лютого 2022 р. № 164) та на підпункт 6 пункту 3 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228, яким передбачено, що основним завданням Мін`юсту є, зокрема, організація роботи нотаріату.

При цьому, яку вбачається з листа від 14.04.2023 та не заперечувалось сторонами, оскаржуваний наказ прийнято у зв`язку прийняттям Міністерством юстиції України наказу № 1291/5 від 10.04.2023 «Про задоволення скарги», яким зокрема, наказано тимчасово блокувати приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці.

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 №164 установлено, що в умовах воєнного стану та протягом одного місяця з дня його припинення або скасування нотаріальні дії вчиняються з урахуванням таких особливостей (заборон): у разі виявлення невідповідності нотаріуса, включеного до переліку, критеріям, визначеним підпунктом 9 цього пункту, вчинення ним грубого порушення закону або постанови Кабінету Міністрів України, якою визначаються особливості нотаріальної діяльності в умовах воєнного стану, Міністерство юстиції невідкладно приймає обґрунтоване рішення про виключення такого нотаріуса з переліку або про внесення відповідного застереження до переліку. Копія такого рішення протягом трьох робочих днів надсилається нотаріусу.

Згідно підпункту 9 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 №164, до переліку включаються нотаріуси, нотаріальна діяльність яких не припинена або які працюють в державній нотаріальній конторі та відповідають таким критеріям: щодо них не внесено подання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, яке перебуває на розгляді Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції.

Відповідно до пункту 89 Розділу ІІ частини другої Інструкції з діловодства в Міністерстві юстиції України, затвердженої наказом від 07.06.2018 №1755/5 «Про затвердження Інструкції з діловодства в Міністерстві юстиції України» визначено, що у преамбулі зазначаються підстава, обґрунтування або мета видання наказу. Зазначена частина починається із слів «На виконання», «З метою» тощо. Якщо документ видається на підставі іншого розпорядчого документа, у констатуючій частині (преамбулі) зазначається посилання на відповідний документ.

Суд наголошує, що оскаржуваний наказ у преамбулі не містить підстави, обґрунтування або мети видання наказу та не містить інформації щодо того, на підставі якого розпорядчого документа прийнято наказ.

Разом з тим, оскільки судом визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №478/5 від 06.02.2023 "Про задоволення скарги", вимоги в частині визнання протиправним та скасування Наказу Мінюсту Мінюсту від 14.04.2023 №1342/5 "Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна" в частині додавання відповідного застереження по відношенню до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в Перелік нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняється нотаріальні дії щодо цінного майна через невідповідність Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вимозі встановленій абзацу третьому підпункту 9 пункту 1 Постанови КМУ "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" від 28.02.2022 № 164 підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

У відповідності до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до частини 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів незаконність оскаржуваного рішення та наявність правових підстав для задоволення заявленого позову. Натомість доводи відповідача є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн., що підтверджується квитанцією №184 від 31.05.2023.

Враховуючи той факт, що Київським окружним адміністративним судом позовні вимоги приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі, то судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 грн. належить стягнути на його користь з Міністерства юстиції України, оскільки саме Міністерством юстиції України прийняте оскаржуване рішення, яке зумовило позивача звернутись до суду з даним позовом.

Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №478/5 від 06.02.2023 "Про задоволення скарги".

Визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України від 14.04.2023 № 1342/5 "Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна" в частині додавання відповідного застереження по відношенню до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в Перелік нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна через невідповідність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вимозі, встановленій абзацом третім підпунктом 9 пункту 1 Постанови КМУ "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" від 28.02.2022 № 164.

Стягнути на користь приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Міністерства юстиції України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.