Справа № 140/9512/23
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року ЛуцькСправа № 140/9512/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся в суд з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови №350887 від 27.02.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою до нього, як до автомобільного перевізника, застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 34000, 00 грн за виконання міжнародних перевезень без документів визначених ст. 53 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Зокрема в акті перевірки №338971 від 23.01.2023 вказано, що у водія відсутній дозвіл на міжнародні перевезення через місто Черкаси.

Позивач зауважує, що при складанні акта № 338971 посадовими особами Уктрансбезпеки вказано, що здійснювалась перевірка міжнародного пасажирського перевезення рейсом «Запоріжжя-Ченстохова».

Всі необхідні документи, які визначені ч. 4 ст. 53 ЗУ «Про автомобільний транспорт» були наявні у водія та у ФОП ОСОБА_1 , зокрема, був наявний дозвіл на виконання міжнародного рейсу «Запоріжжя-Ченстохово», який виданий Міністерством інфраструктури України АН № 005609 від 2021 року на здійснення ФОП ОСОБА_1 пасажирських перевезень за вказаним в акті № 338971 маршрутом та дозвіл Республіки Польща № 4364 на виконання рейсу «Ченстохова-Запоріжжя» від 2021 року.

В основу оскаржуваної постанови № 350887 взято тільки обставини, які вказані акті №338971. Окрім того відповідач мав можливість та міг встановити, що дозвіл саме на рейс «Запоріжжя-Ченстохова» наявний.

Під час перевірки рейсу «Запоріжжя-Ченстохова» посадовою особою Укртрансбезпеки враховано схему міжнародного маршруту, яка видана, як додаток до дозволу, оскільки в акті № 338971 відсутня інформація щодо її відсутності, а дозвіл на здійснення міжнародних перевезень за вказаним в акті маршрутом не враховано, але по факту він був.

Позивач вказує на те, що в даній ситуації мало місце відхилення від схеми міжнародного маршруту «м.Запоріжжя-м.Ченстохова» (згідно рейсу, який вказаний в акті №338971), відтак, посадовими особами Укртрансбезпеки здійснена неправильна кваліфікація, оскільки у випадку недотримання схеми маршруту до перевізника застосовується припис (оскільки в Законі України «Про автомобільний транспорт» відсутні штрафні санкції у випадку відхилення водієм від схеми міжнародного маршруту).

Вважає рішення про застосування адміністративно-господарського штрафу таким, що суперечить положенням чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

У поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача Курцеба Н.І. позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваної постанови, прийнятої у зв`язку із порушенням позивачем вимог ст.53 Закону України «Про автомобільний транспорт» (відсутність дозволу на міжнародні перевезення).

Вказала на те, що відповідно до ст. 3 Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Польщі про міжнародні автомобільні перевезення (ратифіковано Законом N 1977-ІІІ від 21.09.2000), Перевізники однієї з Договірних Сторін можуть здійснювати регулярні перевезення пасажирів автобусами між територіями обох сторін, а також транзитом через їх території, попередньо отримавши дозволи. Термін "регулярні перевезення пасажирів" означає перевезення пасажирів за визначеними маршрутами, згідно з розкладом руху, на підставі узгоджених тарифів і пунктів зупинок.

Відповідно до ст. 12 Зазначеної вище угоди, дозволи та інші документи, які необхідні відповідно до положень цієї Угоди, а також внутрішнього законодавства, повинні знаходитися в транспортних засобах і пред`являтися на кожну вимогу контролюючих органів. Зазначена норма повністю спростовує твердження позивача, що документи не обов`язково повинні бути саме на момент перевірки.

Відсутність відповідного дозволу зафіксована посадовою особою Укртрансбезпеки в акті №338971. При цьому, звертає увагу, що з аналізу вищезазначеного вбачається, що дозвіл іноземних країн, по території яких буде здійснюватись перевезення повинен бути у водія безпосередньо під самого перевезення і відповідно під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі). При цьому, перевезення повинно виконуватись з виконанням умов дозволу за визначеним маршрутом та узгодженими пунктами зупинок.

У даному випадку, як підтверджується актом перевірки №338971, рейдова перевірка проводилась відділом державного нагляду (контролю) у Черкаській області (в межах міста Черкаси) на ділянці дороги Н-16 39 км +800м (одразу виїзд із автовокзалу).

Як вбачається із доданого Дозволу (Wypis Nr-0004, z zezwolema nr-x-4364), перевезення повинно здійснюватись за маршрутом «Запоріжжя - Ченстохова» через і з зупинками в населених пунктах Дніпро, Камянське, Кременчук, Київ, Житомир, Звягель (нова назва), Рівне, Луцьк, Володимир, Замость, Жешув, Краків, Катовіце, Глівіце. Як вбачається з наведеного, ані м Черкаси, ані м Умань, ані м Вінниця не є обумовленими зупинками, крім того, не є обумовленими зупинки також на території Польщі - у м. Хелм, Люблін, Варшава, Лодзь, Конін, Познань.

Відповідач вказує, що відхилення від умов, визначених дозволом означає автоматичну втрату його значення для конкретно виконуваної поїздки, а відтак його відсутність. Тобто перевізник повинен під чітко визначений маршрут отримати дозвіл, і тільки у випадку виконання його умов, такий дозвіл буде вважатися наявним.

Фото автобуса з місця перевірки підтверджує те, що перевізник без жодних на те правових підстав самостійно визначив пункти зупинки у м Черкаси, Умань, Вінниця, Хелм, Люблін, Варшава, Лодзь, Конін, Познань. Перевізник не тільки самовільно додав зупинки, а й значно змінив маршрут руху.

З огляду на зазначене, Дозвіл Польщі, який передбачає зупинку в м. Черкаси - відсутній. Відтак, правильними є висновки інспектора, зроблені в Акті №338971 щодо відсутності дозволу іноземних країн по території яких буде здійснюватися перевезення.

З наведених підстав просила відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив від 16.06.2023 позивач підтримав доводи та аргументи викладені у позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити.

У додаткових поясненнях від 21.07.2023 представник відповідача підтримала аргументи викладені у відзиві на просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

На підставі направлення на рейдову перевірку №012932 від 19.01.2023 та щотижневого графіка перевірок посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Укртрансбезпеки 12.01.2023 проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с. 35, 36, 16).

Зокрема, було перевірено транспортний засіб VAN HOOL Т-917 ASTRON державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія - ОСОБА_2 . Транспортний засіб належить ОСОБА_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

За результатами перевірки складено акт додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень і вантажів автомобільним транспортом №338971 від 23.01.2023, у якому зафіксовано порушення суб`єктом господарювання вимог ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме виконання резидентом України міжнародних перевезень пасажирів без документів визначених вказаною статтею: у водія відсутній дозвіл на міжнародні перевезення пасажирів через місто Черкаси (а.с.16).

Посадовими особами відповідача винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №350887 від 27.02.2023, якою до суб`єкта господарювання перевізника ОСОБА_1 на підставі абз.6 ч.1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 34 000 грн (а.с.15).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001 (далі Закон № 2344-III), відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 6 Закону № 2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти. Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства. Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

На виконання вимог статті 6 Закону № 2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок № 1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Пунктом 3 Порядку № 1567 визначено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно із п. 12 14 Порядку №1567, рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого - додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону №23454-ІІІ; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено пунктом 21 Порядку № 1567.

Згідно з пунктом 22 Порядку № 1567 у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Статтею 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені вимоги до автомобільного перевізника, згідно яких він зобов`язаний: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Згідно з ч.1 ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.

До міжнародних перевезень пасажирів та небезпечних вантажів допускаються резиденти України, які мають досвід роботи на внутрішніх перевезеннях на договірних умовах не менше ніж три роки.

Частина 4 статті 53 вказаного Закону визначає перелік документів, на підставі яких виконуються міжнародні перевезення пасажирів резидентами України.

Зокрема, при виконанні міжнародних перевезень пасажирів резиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; список пасажирів (при нерегулярних та маятникових перевезеннях); білетно-облікову документацію; схему маршруту.

Згідно з статтею 1 Закону № 2344-ІІІ міжнародні перевезення пасажирів і вантажів - перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону.

З матеріалів справи вбачається, що суб`єктом господарювання здійснювалось міжнародне перевезення пасажирів за маршрутом Запоріжжя - Ченстохова, який проходить через територію 2 країн - Україна, Польща.

Як вбачається з акта перевірки №338971 від 23.01.2023, посадовими особами Укртрансінспекції зафіксовано, що у водія автомобіля VAN HOOL Т-917 ASTRON державний номерний знак НОМЕР_1 відсутній дозвіл на міжнародні перевезення пасажирів через місто Черкаси.

Згідно із частиною першою статтею 55 Закону № 2344-ІІІ види дозвільних документів та порядок їх розподілу, видачі та використання українськими перевізниками при перевезенні по території іноземних країн визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, з урахуванням вимог законодавства України та законодавства країни, по території якої буде здійснюватися перевезення.

При цьому, процедуру оформлення і видачі дозволів на поїздку територією іноземних держав під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні (далі - дозвіл), їх обміну та обліку встановлює Порядок оформлення і видачі дозволів на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, їх обміну та обліку, затверджений наказом Міністерства транспорту України від 20.08 2004 № 757 (у редакції наказу від 19 04.2013 № 239) (далі Порядок № 757).

Згідно з пунктом 1.3. Порядку № 757, перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом територією іноземних держав або транзитом через їхні території здійснюється автомобільними перевізниками згідно з вимогами міжнародних договорів України та на підставі належним чином оформлених відповідних дозволів, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом між пунктами, розташованими на території іноземної держави, заборонено, якщо на це не отримано відповідного дозволу компетентного органу іноземної держави згідно з вимогами міжнародних договорів України (пункт 1.4 Порядку №757)

Відповідно до пункту 3.2 Порядку №757 дозволи для перевезення вантажів оформлюються і видаються водію автомобільного транспортного засобу (автомобільному перевізнику або уповноваженій ним особі) (далі - уповноважена особа) на підставі усного звернення, письмової заяви або замовлення бланку дозволу в електронній формі, в яких зазначаються найменування (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) автомобільного перевізника та його місцезнаходження (місце проживання), відомості щодо автомобільних транспортних засобів (номерні знаки, вантажопідйомність, повна маса), маршруту руху із зазначенням країн відправлення та призначення, а також країн прямування автомобільного транспортного засобу, вантажу (вага, загальна кількість), видів дозволів, які бажає отримати автомобільний перевізник, та пункт видачі дозволів.

Для оформлення та видачі дозволу при усному зверненні, поданні письмової заяви та замовленні бланку дозволу в електронній формі у пункті видачі дозволів уповноважена особа пред`являє оригінали документа, що посвідчує особу, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, документа на вантаж (за винятком здійснення порожньої подачі транспортного засобу на завантаження до країни відправлення), сертифікатів відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Автомобільний перевізник забезпечується дозволами, передбаченими законами або міжнародними договорами України з питань міжнародних перевезень, необхідними йому тільки для конкретної поїздки, за наявності залишку дозволів та за умови пред`явлення в пункті видачі дозволів усіх отриманих раніше дозволів на автомобільний транспортний засіб.

З матеріалів справи вбачається, що в автомобільного перевізника ОСОБА_1 наявний дозвіл НОМЕР_3 на міжнародні регулярні перевезення між Україною та Респулбікою Польща (за маршрутом Запоріжжя Ченстохова), який виданий 15.07.2021 та дійсний до 09.09.2026 (а.с. 18).

При цьому, суд зауважує, що при складанні акту №338971 від 23.01.2023 посадовими особами Укратрансбезпеки вказано, що здійснювалась перевірка міжнародного пасажирського перевезення рейсом «Запоріжжя-Ченстохова». Схема міжнародного маршруту за підписом «українського перевізника» та «польського перевізника» є додатком до дозволу та підтверджує факт наявності дозволу на міжнародні пасажирські регулярні перевезення за маршрутом «Запоріжжя Ченстохова» (а.с.19).

Із заяв сторін по суті справи вбачається, що дозвіл АН №005609 на міжнародні регулярні перевезення між Україною та Республікою Польща не був врахований посадовими особами Укртрансінспекції (як такий, що наявний в автомобільного перевізника) у зв`язку із тим, що мало місце відхилення водієм ОСОБА_2 від схеми руху автобуса (схеми міжнародного маршруту за підписом «українського перевізника» та «польського перевізника», що є додатком до дозволу).

Однак, такі висновки відповідача, на переконання суду, є безпідставними та необгрунтованими, оскільки відхилення від схеми руху чи розкладу руху транспортним засобом (що мало місце в даному випадку) не є підставою для анулювання (чи неврахування) наявного Дозволу АН №005609 на міжнародні регулярні перевезення між Україною та Республікою Польща.

Суд звертає увагу, що статтею 40 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено основні права та обов`язки водія автобуса, таксі, легкового автомобіля на замовлення, легкового автомобіля при перевезенні пасажирів. Зокрема, абзацом 2 та 3 цієї статті встановлено, що водій автобуса зобов`язаний: виконувати правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту загального користування і технічної експлуатації автобуса; мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством; дотримуватися визначеного маршруту та розкладу руху автобуса.

Водночас водію автобуса забороняється: змінювати маршрут та розклад руху; продавати пасажирам квитки під час керування автобусом; відтворювати в салоні автобуса музику, звуки фільмів чи інші звукові сигнали, крім інформації про поїздку (передача звуку може здійснюватися на індивідуальні навушники пасажирів, а на салон - лише під час нерегулярних перевезень за згодою всіх пасажирів).

У вказаному контексті суд звертає увагу на те, що обов`язок додержання водієм вимог статей 53 (щодо необхідності мати усі документи, на підставі яких виконуються міжнародні автомобільні перевезення, в тому числі і дозволи іноземних країн) 56, 57 і 59 Закону №23454-ІІІ та обов`язок додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху це два різних обов`язки і відповідальність за невиконання вказаних обов`язків також відмінна.

Суд погоджується з доводами представника позивача відносно того, що посадовими особами Укртрансбезпеки неправильно кваліфіковано суть виявленого порушення, яке полягає у відхиленні водієм автобуса ОСОБА_2 від схеми руху автобуса (схеми міжнародного маршруту за підписом «українського перевізника» та «польського перевізника», що є додатком до Дозволу АН №005609).

Окрім цього слід зазначити, що Дозвіл АН №005609 на здійснення міжнародних перевезень пасажирів виданий перевізнику ОСОБА_1 не на конкретно визначену поїздку (як про це вказує відповідач), а в цілому на маршрут «Запоріжжя Ченстохова». У вказаному дозволі вказано дату його видачі 15.07.2021 та термін дії (дозвіл дійсний до 09.09.2026).

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що відповідачем належними та допустимими доказами не було доведено факту вчинення позивачем порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, яке йому інкримінується (виконання міжнародних перевезень без документів визначених статтею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт») та не доведено, що у водія автомобільного перевізника ОСОБА_1 23.01.2023 був відсутній дозвіл на міжнародні перевезення пасажирів. Навпаки, формулювання в акті перевірки №338971 порушення: « у водія відсутній дозвіл на міжнародні перевезення пасажирів через місто Черкаси», на думку суду, свідчить про те, що посадові особи бачили і Дозвіл АН №005609 і схему міжнародного маршруту Запоріжжя Ченстохова (яка не проходить через місто Черкаси), що і призвело до складання відповідного акта.

Суд підкреслює, що акт перевірки - це лише один із доказів, який повинен братися до уваги під час розгляду справи про адміністративне (чи інше) правопорушення. Чинним законодавством не визначено такий акт як єдиний доказ вчинення правопорушення перевізником. Даний документ є лише службовим документом, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлення порушень вимог чинного законодавства відповідними суб`єктами, однак наведені в акті обставини повинні бути підтвердженні іншими доказами.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем у справі не доведено належними та допустимими доказами вчинення позивачем порушення, за яке передбачена відповідальність абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ (виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону), а тому оскаржена постанова №350887 від 27.02.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача необхідно стягнути саме за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті, структурним підрозділом якого (без права юридичної особи) є Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області, судовий збір у розмірі 1073,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 02.05.2023 №.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 27 лютого 2023 року №350887 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, місто Київ, вулиця Антоновича, 51, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одну тисячу сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (43020, м. Луцьк, вул. Підгаєцька, 3)

Суддя Т.М. Димарчук