Справа № 580/2577/19
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2577/19 Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ТИМОШЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

при секретарі Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» Ватутінської міської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» Ватутінської міської ради, третя особа - Ватутінська міська рада Черкаської області про стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника на суму податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Черкаській області звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» Ватутінської міської ради, третя особа - Ватутінська міська рада Черкаської області, про стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника на суму податкового боргу.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Ватутінське комунальне виробниче підприємство «Водоканал» Ватутінської міської ради звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що КВП «Водоканал» є юридичною особою, яка перебуває на обліку як платник податків та має непогашений податковий борг перед бюджетом на загальну суму 2 963 842,19 грн з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), що виник згідно таких документів:

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.09.2017 року термін сплати 30.09.2017 року на суму 82057,00 грн;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.10.2017 року термін сплати 30.10.2017 року на суму 109636,00 грн;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 16.11.2017 року термін сплати 30.10.2017 року на суму 158620,00 грн;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від термін сплати ЗОЛ 2.2017 року на суму 123396,00 грн;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від термін сплати 30.01.2018 року на суму 184121,00 грн;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від термін сплати 02.03.2018 року на суму 51997,00 грн;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від термін сплати 30.03.2018 року на суму 202994,00 грн;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 16.04.2018 року термін сплати 30.04.2018 року на суму 390131,00 грн;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 17.05.2018 року термін сплати 30.05.2018 року на суму 102364,00 грн;

- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 27.06.2018 року за 01.05.2018 року на суму 144,00 грн;

- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 27.06.2018 року на суму 4,00 грн;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.06.2018 року термін сплати 30.06.2018 року на суму 128622,00 грн;

- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 25.07.2018 року на суму 655,00 грн;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.07.2018 року термін сплати 30.07.2018 року на суму 172087,00 грн;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 17.08.2018 року термін сплати 30.08.2018 року на суму 116675,00 грн;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.09.2018 року термін сплати 30.09.2018 року на суму 146569,00 грн;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 16.10.2018 року термін сплати 30.10.2018 року на суму 137454,00 грн;

- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 13.11.2018 року на суму 11174,00 грн;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 16.11.2018 року термін сплати 30.11.2018 року на суму 77366,00 грн;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 17.12.2018 року термін сплати 30.12.2018 року на суму 76108,00 грн;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 21.01.2019 року термін сплати 30.01.2019 року на суму 38539,00 грн;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.02.2019 року термін сплати 01.03.2019 року на суму 154638,00 грн;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.03.2019 року термін сплати 30.03.2019 року на суму 235642,00 грн;

- податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.04.2019 року термін сплати 30.04.2019 року на суму 112425,00 грн;

- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 10.05.2019 року за 01.03.2019 року на суму 727,00 грн;

- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 14.05.2019 року на суму 22,00 грн.

Залишок несплаченої пені, відповідно ст. 129 Податкового кодексу України, складає 349675,19 грн.

По податку на прибуток підприємств та фінустанов комунальної власності на суму 4923,21 грн, що виник згідно податкової декларації з податку на прибуток підприємства № від 03.02.2018 року з терміном сплати 11.03.2018 року на суму 160294,00 грн.

Залишок несплаченої пені, відповідно ст. 129 Податкового кодексу України, складає 4923,00 грн.

Станом на день звернення до суду вказана заборгованість є непогашеною.

На підставі викладеного, позивач звернувся з даним позовом до суду з метою стягнення податкової заборгованості у заявленому розмірі в сумі 2 963 842,19 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України).

Пунктом 54.1. ст.54 ПК України визначено, що сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою у разі, якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Грошове зобов`язання, яке самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п.56.11 ст.56 ПК України).

Абзацом 1 п.57.1 ст.57 розділу II ПК України встановлено обов`язок платника податків самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вимогами підп.14.1.175 п.14.1 статті 14 ПК України сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання визнається податковим боргом.

Врахувавши викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що грошові зобов`язання, визначені вищевказаними деклараціями, є податковим боргом відповідача.

Відповідно до п.59.1. ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв`язку з несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання позивач прийняв податкову вимогу форми «Ю» від 22.12.2018 року №2924-53 на суму 2937408,61 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 року у справі №580/3471/19:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Черкаській області щодо розгляду скарги Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» від 11.01.2019 року №21 на податкову вимогу від 22.12.2018 року №2924-53;

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Черкаській області щодо залишення без відповіді заяв Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» від 10.05.2019 року №215 та від 16.08.2019 року №321 про списання податкового боргу;

- зобов`язано Головне управління ДПС у Черкаській області виконати вимоги Податкового кодексу України щодо розгляду скарги Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» від 11.01.2019 року №21 на податкову вимогу від 22.12.2018 року №2924-53 та заяв від 10.05.2019 року №215 та від 16.08.2019 року №321 про списання податкового боргу.

Головне управління ДПС у Черкаській області на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 року у справі №580/3471/19 на скаргу Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» №21 від 21.01.2019 року направило останньому лист №18352/6/23/23-00-13-0618 від 16.09.2021 року, в якому зазначило, що вказана скарга залишена без розгляду з тих підстав, що подана не до Державної фіскальної служби України, а до Головного управління ДФС у Черкаській області.

На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 року у справі №580/3471/19 на заяви Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» №215 від 10.05.2019 року та №321 від 16.08.2019 року Головне управління ДПС у Черкаській області направило останньому листи №18351/6/23-00-13-0618 від 16.09.2021 року та №18349/6/23-00-13-0618 від 16.09.2021 року, в яких зазначило, що підстави для списання заборгованості з податку на додану вартість відсутні, оскільки станом на 10.05.2019 року та на 13.09.2019 року за позивачем не обліковувалась заборгованість з податку на додану вартість, з дня виникнення якої пройшло 1095 календарних днів.

Отже, відповідач у встановленому законом порядку вимогу не оскаржив.

Предметом доказування є обставини, що свідчать про наявність чи відсутність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку. Виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов`язаний із несплатою узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання протягом установленого строку.

Факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, що є підставою для формування та надсилання (вручення) платнику податків податкової вимоги, та, в подальшому, здійснення контролюючим органом заходів щодо погашення податкового боргу.

Правова позиція з цього питання викладена Верховним Судом в постанові від 01.04.2021 року у справі №826/21868/15.

Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

П.95.2. ст.95 ПК України встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.1. ст.95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Підпунктом 20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України встановлено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.95.4. ст.95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На підставі п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення може звернутися до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. При цьому, за рішенням суду він стягується державною виконавчою службою відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи відповідача про те, що податковий орган не має права зараховувати кошти, що надходили від відповідача, в рахунок погашення недоїмки та сплати штрафних санкцій, з огляду на таке.

Абзацом 1 пункту 87.9 статті 87 ПК України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Згідно з абз.2 пункту 87.9 статті 87 ПК України спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Верховний Суд у постанові від 26.03.2019 року у справі №810/315/17 зазначив, що аналіз положень пункту 87.9 статті 87 ПК України свідчить про те, що зарахування сплачених платником коштів в рахунок погашення податкового боргу, всупереч напряму сплати, визначеного платником податків, прямо передбачено нормами чинного податкового законодавства України.

Крім того, Верховним Судом у зазначеній постанові було зазначено про правомірність дій податкового органу щодо зарахування сплачених платником податку грошових коштів в якості оплати поточних податкових зобов`язань, на погашення податкового боргу минулих податкових періодів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач правомірно зараховував сплачені позивачем кошти у порядку черговості виникнення податкового боргу.

Крім того, дії податкового органу щодо зарахування сплачених відповідачем коштів не є предметом цього спору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» Ватутінської міської ради залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.

Повний текст виготовлено: 06 вересня 2023 року.