Справа № 484/1799/23
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2023-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/157/2023 Справа № 484/1799/23
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А., розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

УСТАНОВИВ:

03.04.203 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУНП в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позивач у позові вказав, що 23.03.2023 року приблизно о 10:00 год він керував автомобілем ВMW 535 державний номерний знак НОМЕР_1 в м.Первомайськ та був зупинений поліцейськими ВРПП Первомайського РВП ГУНП на вул.Готвальда.

Причиною зупинки виявилось те, що позивач начебто під час руху був непристебнутий паском безпеки та розмовлдял по мобільному телефону,тримаючи рукою біля вуха. Заперечення позивача з приводу інкримінованого йому правопорушення були проігноровані поліцейським,хоча позивач пояснив,що був пристебнутий та по телефону не розмовляв. Позивач також попросив поліцейських надати йому докази щодо його неправомірної поведінки(наприклад продемонструвати відео) проте жодного доказу йому надано не було.

Крім того,позивач попросив поліцейських відкласти розгляд адміністративної справи для того,щоб він мав змогу ознайомитись із всіма матеріалами справи,дослідити докази та підготувати в разі необхідності клопотання.Також позивач мав необхідність скористатись правовою допомогою.Позивач звертає увагу суду,на те, що вказані вище дії перебачені ст.268 КУпАП є його правами як особи,що притягається до адміністративної відповідальності.Поліцейськтй знехтував його правами,в результаті чого позивач був позбавлений можливості захищати свої інтереси.

В результаті поліцейським була складена постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №121191,відповдно до якої його було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень,перебачених ч.2 ст 122 КУпАП,та ч5 ст. 121 КупАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Позивач не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, вважає себе невинним, зазначив, що його вину не доведено належними доказами, постанову серія БАД №121191 від 23 березня 2023 року, вважає необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушення норм матеріально та процесуального права.

Ухвалою судді Первомайського міськрайонного суду м.Миколаєва від 18.04.2023 року матеріали адміністративної справи були передані за підсудністю до Центрального районного суду м.Миколаєва.

25.05.2023 року справа передана судді Гуденко О.А

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.05.2023 року справу було прийнято до провадження суддею Гуденко О.А

20.06.2023 року до канцелярії суду надійшов відзив від представника відповідача ГУНП в Миколаївській області Нофенко М.В,в якому сказано що водієм було порушено п. 2.3в та 2.9.д "Правил дорожнього руху України".Представник просить відмовити у задоволені позову у повному обсязі,та розглядати справу у відсутність відповідача та представника відповідача.

31.08.2023 року до канцелярії суду надійшла заява від ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутність. Позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі.

Також суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС місцем загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може мати вигляд індивідуального акта, яким відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС є акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Одним з таких актів може бути постанова про накладання адміністративного стягнення, оскільки зазначений акт виноситься суб`єктом владних повноважень на виконання своїх владних функцій щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності та стосується лише прав та інтересів конкретно визначеної особи, яка піддається впливу накладеного адміністративного стягнення як форми адміністративної відповідальності, а дія такого акта вичерпується його виконанням.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 121191, складеної 23.03.2023 року поліцейським ВРПП Первомайського РВПГУНП Гульченко О.Г, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст 122 та ч.5 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.Відповідно до оскаржуваної постанови останній 23.03.2023 року о 09:55 год в м.Первомайськ по вул.Готвольда 23 керував транспортним засобом ВMW 535 державний номерний знак НОМЕР_1 ,та під час руху транспортного засобу користувався засобам зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та при цьому не будучи пристебнутим паском безпеки, чим також порушив п. 2.3в ПДР України.

У п. 2.3В ПДР України зазначається, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Порушення вимог зазначеного пункту ПДР України, тобто невиконання або неналежне його виконання, є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

У свою чергу у ч. 5 ст. 121 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Як вже було встановлено судом, розгляд та вирішення справ про адміністративне правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121 КУпАП, відповідно до ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції органів Національної поліції України, які його здійснюють у відповідності до вимог КУпАП та Інструкції № 1395. Розгляд і вирішення справ про адміністративне правопорушення органами Національної поліції зумовлює особливий порядок провадження в межах справи про адміністративне правопорушення.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 14 Закону № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктами 1.1, 1.3 ПДР Правила відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.9 «д» ПДР визначено, що водієві забороняється під час руху користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці.

Частиною другою статті 122 КУпАП встановлена відповідальність у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема, за користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до п. 3, 11 ст. 23 Закону № 580-VIII передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, як ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі без складання протоколу передбачено і п. 4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395), відповідно до якої, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Абзацом 1 пункту 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимогпункту 10розділу ХV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно зіст.251КУпАП доказамив справіпро адміністративнеправопорушення,є будь-якіфактичні дані,на основіяких увизначеному закономпорядку орган(посадоваособа)встановлює наявністьчи відсутністьадміністративного правопорушення,винність даноїособи вйого вчиненніта іншіобставини,що маютьзначення дляправильного вирішеннясправи.Ці данівстановлюються протоколомпро адміністративнеправопорушення,поясненнями особи,яка притягаєтьсядо адміністративноївідповідальності,потерпілих,свідків,висновком експерта,речовими доказами,показаннями технічнихприладів татехнічних засобів,що маютьфункції фото-і кінозйомки,відеозапису,у томучислі тими,що використовуютьсяособою,яка притягаєтьсядо адміністративноївідповідальності,або свідками,а такожпрацюючими вавтоматичному режимі,чи засобівфото-і кінозйомки,відеозапису,у томучислі тими,що використовуютьсяособою,яка притягаєтьсядо адміністративноївідповідальності,або свідками,а такожпрацюючими вавтоматичному режиміабо врежимі фотозйомки(відеозапису),які використовуютьсяпри наглядіза виконаннямправил,норм істандартів,що стосуютьсязабезпечення безпекидорожнього руху,безпеки наавтомобільному транспортіта паркуваннятранспортних засобів,актом оглядута тимчасовогозатримання транспортногозасобу,протоколом провилучення речейі документів,а такожіншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 Інструкції №1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідачем ГУНП в Миколаївській області надано диск,на якому збережено файли із відеозаписами під назвами "БАД121191" та "БАД121191(2)" які досліджено судом.

Як вбачається із наданого відеозапису "БАД121191 та БАД121191(2) " запис якого проводився відеокамерою, зафіксованою у службовому поліцейському автомобілі, працівниками поліції під час патрулювання був виявлений автомобіль ВMW 535, державний номерний знак НОМЕР_1 , який в подальшому був зупинений працівниками поліції.Під час руху вказаного автомобіля ВMW 535 повз автомобіль поліції наданий відеозапис не дає можливості встановити, чи користувався водій автомобіля ВMW 535 телефоном, тримуючи його у руці , або під час руху був непристебнутий паском безпеки,оскільки зображення водія нечітке, рук водія не видно та не видно чи був він пристебнутий паском безпеки.

Таким чином, відеозаписи, надані відповідачем, не відображають подію, яка вказана в оскаржуваній постанові, а саме - користування ОСОБА_1 під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, а також те,що він не був пристебнутий паском безпеки .

Окрім дослідженого судом відеозапису, з якого встановити факт вчинення ОСОБА_1 не виявилось можливим, інших доказів щодо порушення позивачем п.2.3.в та п. 2.9 «д» Правил дорожнього руху наприклад, роздруківок, фотодоказів відповідачі не надали.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/855/17 роз`яснив, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правовому висновку, який зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 14.03.2018 у справі №760/2846/17, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений ст. 71 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Як вбачається з матеріалів справи,відповідачем в доказ вини ОСОБА_1 надані відеозаписи з камери поліцейських,але дослідивши їх надані відеозаписи не дають можливості встановити вину позивача,оскільки зображення водія нечітке.

Відповідно ст 77 КАС України,в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

ОСОБА_1 заперечує факт порушення ним п. 2.3.в та п. 2.9. д. ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.122 та ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Судом у даній справі встановлено, що, відповідачами до суду не надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 та ч.5 ст.121 КУпАП, а саме ті з них, які б підтверджували користування водієм, під час руху транспортного засобу, засобами зв`язку тримаючи їх у руці,а також фіксацію того що позивач був непристебнутий паском безпеки. Відтак, вина його не доведена належним чином, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 та ч. 5 ст 121 КУпАП, є не доведеним.

Верховний Суд у постанові № 357/10134/17 від 23.10.2019 року роз`яснив, що на підставі статті 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відсутність у справі будь-якого доказу, як-то відеозапису з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої постанови.

Згідно з постановою Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17 правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана.

З огляду на наведене, суд вважає, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 та ч. 5 ст. 121 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд доходить висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №121191 від 23.03.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч.5 ст. 121 КУпАП підлягає скасуванню за недоведеністю складу адміністративного правопорушення , а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача слід закрити.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 245, 247, 251, 283, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 5, 9, 77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.

Скасувати постанову Поліцейського ВРПП Первомайського РВПП ГУНП старшого сержанта Гульненко Олександра Григоровича серії БАД №121191 від 23.03.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень 00 копійок за ч.2 ст. 122 та ч.5 ст. 121 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2ст. 122 та ч.5 ст.121 КУпАП- закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя Гуденко О.А.