Справа № 500/2927/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2927/23

05 вересня 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні стажу державної служби та у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» згідно заяви від 16.01.2023 №44;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві зарахувати до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 04.11.1994 по 31.07.2001 року, та період роботи з 01.08.2001 по 30 грудня 2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV на пенсію державного службовця, відповідно до Закону України «Про державну службу» з дати звернення, тобто з 16.01.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області при розрахунку (перерахунку) та виплаті пенсії з дати звернення, врахувати довідки про доходи ОСОБА_1 (про складові зарплати) видані Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, а саме: довідку від 16.01.2023 №98/13 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); довідку від 16.01.2023 №99/13 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 16 серпня 2005 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Тернопільській області та отримувала пенсію по інвалідності, а з квітня 2018 року - пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV.

Позивач звернулася до відповідача із заявою про: зарахування до стажу державної служби період моєї роботи в органах місцевого самоврядування з 04.11.1994 по 31.07.2001 та період роботи з по 30.12.2022; переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця з дати звернення, тобто з 16.01.2023; при розрахунку (перерахунку) та виплаті пенсії з дати звернення врахувати довідки про доходи (про складові зарплати) видані Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, а саме: довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) і довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією).

Вказану заяву за принципом «екстериторіальності» передано на розгляд у Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яким прийнято рішення про відмову позивачу в переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з підстав того, що набутий стаж на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889- VIII (01.05.2016) на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ, складає 06 років 08 місяців 00 днів, при необхідних не менш як 10 років, а тому підстави для задоволення заяви позивача відсутні. Також вказано, що стаж роботи позивача в управлінні соціальної політики Тернопільської міської ради не може бути зараховано до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу», оскільки зазначені посади були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців до набрання чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (з 04.07.2001), а тому при обрахунку стажу державної служби враховується час роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, але не більше ніж по 04.07.2001. Зважаючи на те, що згідно запису трудової книжки №21 позивачу 01.08.2001 присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування, а 16.08.2001 нею прийнято присягу посадової особи місцевого самоврядування, то відповідач 1 зробив висновок про відсутність підстав для зарахування періоду роботи в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби період роботи.

Ухвалою суду від 01.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

30.06.2023, відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, подав відзив на позовну заяву у якому повністю заперечив проти задоволення позовних вимог мотивуючи свою позицію тим, що до стажу державної служби враховується лише період роботи в органах місцевого самоврядування до 04.07.2001, з огляду на що, до стажу державної служби позивачці було зараховано період роботи в Тернопільській міській раді з 04.11.1994 по 03.07.2001. За наведених обставин відповідач 2 вказує, що стаж позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723 складає 06 років 07 місяців 29 днів, що є недостатнім для призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (арк. справи 45-50).

Ухвалою про відкриття провадження у справі суд зобов`язав відповідача 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві в десятиденний строк з дня вручення даної ухвали (в порядку вимог статті 94 КАС України), надати суду належним чином засвідчену копію оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні стажу державної служби та у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Станом на 03.08.2023 відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вимоги ухвалу суду не виконав та не подав суду вказаних документів. Окрім цього, відзив на позовну заяву також до суду не надходив.

Відтак, ухвалою від 03.08.2023 суд витребував у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві належним чином засвідчену копію оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні стажу державної служби та у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та продовжив процесуальний строк розгляду справи.

На виконання вимог суду, 15.08.2023 відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надало суду належним чином засвідчену копію оскарженого Рішення О/р №63 від 02.02.2023 про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні стажу державної служби та у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», а також Форму РС-право з розрахунком страхового стажу позивача (арк. справи 63-65).

28.08.2023, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, зі змісту якого слідує, що він заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим що підстави для переведення позивача із пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» відсутні, оскільки стаж позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723 складає 06 років 07 місяців 29 днів, що є недостатнім для призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (арк. справи 56-61).

Інших заяв, в тому числі по суті справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Як слідує з матеріалів судової справи та не спростовується сторонами, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. справи 8-9), з 16.08.2005 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області, а з квітня 2018 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 25.08.1978 позивач працювала в органах місцевого самоврядування, а саме:

з 04.11.1994 на посаді інспектора II категорії загального відділу виконавчого відділу виконавчого комітету Тернопільської міської ради;

20.01.1995 прийняла присягу державного службовця;

з 08.04.1996 на посаді спеціаліста І категорії відділу звернень та інформації виконавчого комітету Тернопільської міської ради;

з 04.09.1998 на посаді відповідального секретаря адміністративної комісії Тернопільської міської ради;

з 01.08.2001 по 25.07.2002 на посаді відповідального секретаря адміністративної комісії виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів;

16.08.2001 прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування;

з 26.07.2002 по 17.09.2003 на посаді спеціаліста І категорії відділу контролю за наданням населенню субсидій управління праці та соціального захисту населення Тернопільської міської ради;

з 18.09.2003 по 16.10.2006 на посаді головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку управління праці та соціального захисту населення;

з 17.10.2006 по 19.04.2010 на посаді головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку управління праці та соціальної політики Тернопільської міської ради;

з 20.04.2010 по 28.02.2011 на посаді начальника Відділу персоніфікованого обліку управління праці та соціальної політики Тернопільської міської ради;

з 01.03.2011 по 04.01.2012 на посаді головного спеціаліста персоніфікованого обліку управління соціальної політики Тернопільської міської ради;

з 05.01.2012 по 24.02.2013 на посаді головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку та обслуговування ветеранів та інвалідів управління соціальної політики Тернопільської міської ради;

з 24.02.2013 по 30.11.2021 на посаді начальника відділу персоніфікованого обліку управління соціальної політики Тернопільської міської ради;

з 01.12.2021 по 30.12.2022 на посаді начальника відділу пільг і персоніфікованого обліку управління соціальної політики Тернопільської міської ради.

16.01.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою зарахувати їй до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 04.11.1994 по 31.07.2001 та з 01.08.2001 по 30.12.2022, а також перевести з пенсії по віку, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по віку як державному службовцю згідно з Законом України «Про державну службу» (арк. справи 16-21).

Вказану заяву за принципом «екстериторіальності» передано на розгляд Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві О/р №63 від 02.02.2023 відмовлено ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу державної служби. В обґрунтування вказаного рішення відповідачем 1 зазначено, що право на зарахування до стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців визначається згідно із пунктом 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889 від 01.05.2016 займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, або на день набрання чинності Законом №889 мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-12 та актами Кабінету Міністрів України незалежно від факту роботи на державній службі станом на 1 травня 2016 року.

Відповідачем 1 зазначено, що статтею 25 Закону №3723 визначено категорії посад державних службовців, в залежності від яких встановлювались ранги державних службовців. Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239. Зазначені посади були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців до набрання чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (з 04.07.2001). Тому при обрахунку стажу державної служби враховується час роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, але не більше ніж по 04.07.2001.

Вказано, що згідно запису трудової книжки №21 ОСОБА_1 01.08.2001 присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування, а 16.08.2001 прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування.

Таким чином, відповідач 1 дійшов висновку, що стаж роботи в управління соціальної політики Тернопільської міської ради не може бути зараховано до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу».

Також у спірному рішенні зазначено, що набутий стаж на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889- VIII (01.05.2016) на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ, складає 06 років 08 місяців 00 днів., а тому позивачу відмовлено в переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» (арк. справи 64).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №323-211/О-02/8-1900/23 позивача повідомлено, що до її стажу державної служби зараховано період роботи в Тернопільській міській раді з 04.11.1994 по 03.07.2001, таким, чином стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723 склав 06 років 07 місяців 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Вказано, що з підстав відсутності необхідного стажу державного службовця станом 01.05.2016, до якого відповідачем не враховано періоди роботи після 04.07.2001 в органах місцевого самоврядування позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» (арк. справи 22).

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон України №889-VIII) визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців. Цей закон набув чинності 01.05.2016.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Із наведених законодавчих норм слідує, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Як слідує з матеріалів судової справи, і не є спірним в межах даного позову, позивач має передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Водночас, спірним є стаж державної служби позивача, зокрема в частині зарахування до такого періодів її роботи в органах місцевого самоврядування починаючи з 04.07.2001.

Так, статтею 46 Закону №889-VII визначені особливості стажу державної служби, у пункті 4 частини другої якої зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Згідно з пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за період роботи (служби) до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені.

Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі Порядок №283), цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення стажу держаної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок №229), до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Суд враховує, що як Порядок №283, так і чинний Порядок №229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

З матеріалів справи, а саме з Форми РС-право за розрахунком страхового стажу позивача слідує, що відповідачем до стажу державної служби позивача зараховано період роботи в органах місцевого самоврядування з 04.11.1994 по 03.07.2001 (арк. справи 65).

Однак, відповідачем до стажу державної служби не зараховано період роботи позивача в органах місцевого самоврядування після 04.07.2001, зокрема, з 04.07.2001 по 30.12.2022 року, оскільки саме з 04.07.2001 набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №2493-ІІІ.

Так, посади позивача, які вона обіймала у період з 04.07.2001 по 30 грудня 2022 року працюючи в Тернопільській міській раді, належать до категорії посад в органах місцевого самоврядування у силу вимог Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №2493-ІІІ.

Верховний Суд в постанові від 10.05.2018 за результатом розгляду справи №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889 положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889 та пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

З огляду на викладене, доводи відповідача про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця, є безпідставними, а тому період роботи позивача у Тернопільській міській раді з 04.07.2001 по 30 грудня 2022 року підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку з частиною другою статті 2 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

За наведених обставин, враховуючи наявність у позивача передбаченого статтею 37 Закону №3723-ХІІ віку та страхового стажу, а також достатність стажу державної служби, суд дійшов висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом визнання неправомірним та скасування рішення відповідача 1 О/р №63 від 02.02.2023 про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні стажу державної служби та у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», та відновити права позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 30.12.2022 року та перевести на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, з дня подання заяви, що передбачено частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 16.01.2023.

При цьому щодо позовних вимог зарахувати до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 04.11.1994 по 31.07.2001, то як слідує з долучених до матеріалів справи доказів, вказаний період зараховано позивачу до стажу державної служби, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки права позивача відповідачем не порушено.

Щодо позовних вимог зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області при розрахунку (перерахунку) та виплаті пенсії з дати звернення, врахувати довідки про доходи ОСОБА_1 (про складові зарплати) видані Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, а саме: довідку від 16.01.2023 №98/13 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); довідку від 16.01.2023 №99/13 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією), то суд вважає, що в задоволенні позовних вимог у цій частині також слід відмовити. При цьому, суд виходить з того, що судовому захисту підлягають лише порушені, не визнані або оспорювані права; відповідне порушення має мати місце на момент розгляду справи судом, адже судовими актами не можуть регулюватись відносини на майбутнє. Відтак, зазначені позовні вимоги заявлені позивачем передчасно, оскільки оцінка розміру пенсії позивачу, призначеної позивачу з урахуванням даного судового рішення може бути надана лише після проведення пенсійним органом перерахунку пенсії, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

За наведених обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

У свою чергу частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 (Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві) понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у повному обсязі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві О/р №63 від 02.02.2023 про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні стажу державної служби та у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 01 серпня 2001 року по 30 грудня 2022 року та перевести її на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судові витрати в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 05 вересня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідачі: - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження/місце проживання: вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ 53, 04053, );

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, );

Головуючий суддя Мірінович У.А.