Справа № 380/4782/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/4782/23 пров. № А/857/8975/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року (суддя Качур Р.П., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №380/4782/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області,

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У березні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просила: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування заборгованості зі сплати ЄСВ; 2) вчинити дії щодо виключення з інтегрованої картки платника податків інформації про нарахування єдиного соціального внеску (яка впливає на стан та сальдо розрахунків з бюджетом по ЄСВ) на загальну суму 31371,56 грн відповідно до висновків рішення суду.

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повністю.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.04.2023 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Львівській області щодо донарахування позивачці податкових зобов`язань зі сплати єдиного внеску після винесення вимоги Головного управління ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4262-50 від 12.11.2019 року, на загальну суму 4834,30 грн. Визнано протиправними дій Головного управління ДПС у Львівській області щодо відмови у здійсненні коригування даних в інтегрованій картці платника податку ОСОБА_1 за платежем Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність шляхом виключення суми заборгованості в загальному розмірі 31371 грн 56 коп. Зобов`язано Головне управління ДПС у Львівській області здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 за платежем Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність шляхом виключення суми заборгованості в загальному розмірі 31371 грн 56 коп. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 1073,60 грн сплаченого судового збору.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що скасування судом податкової вимоги не скасовує суми існуючої заборгованості та рішення суддів першої та апеляційної інстанції по справі №380/2928/20 не містять жодних зобов`язань щодо вчинення ГУ ДПС у Львівській області будь-яких дій щодо зазначеної заборгованості. Зазначає апелянт, що згідно інформаційних даних контролюючого органу позивач перебуває в стані 11 - припинено, але не знято з обліку (КОР не пусті). Тому вважає скаржник, що в ІТС «Податковий блок» підсистеми «Облік платежів» в інтегрованій картці єдиного внеску позивача обґрунтовано обліковується заборгованість по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 31 371,56 грн.: за 2017 рік -8 448 грн., за 2018 рік - 9 828,72 грн., за 2019 рік - 11 018,72 грн., за 2020 рік - 2 078,12 грн. Також наголошує апелянт, що перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень. Вважає скаржник, що контролюючий орган діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений ч.2 ст.19 Конституції України, і це в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 25.04.2023 та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач подала до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому висловила незгоду з її доводами, вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, залишивши оскаржуване відповідачем рішення суду без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з 23.10.2002 року та з 18.11.2002 року взята на облік як платник податків. Станом на 05.05.2020 стан платника податків припинено (22.04.2020), але не знято з обліку (а.с. 67).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 у справі №380/2928/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4262-50 від 12.11.2019 року (а.с. 45, 51).

У вказаній справі судом встановлено, що позивач працювала: з 01.09.2002 по 30.06.2006 на посаді головного бухгалтера ТзОВ Юридична Компанія Бі- Ай-еМ Захід; з 01.07.2006 по 25.12.2009 головним бухгалтером ТзОВ Захід Медіа Ініціатива; з 01.06.2010 по 08.02.2013 головним бухгалтером ТзОВ Ратус; з 27.04.2015 по 15.06.2020 (дата ухвалення рішення у справі №380/2928/20) бухгалтером ТзОВ Протек Пауер.

Відповідачем винесено вимогу від 12 листопада 2019 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ф-4262-50 на загальну суму 26539,26 грн. Цю вимогу про сплату боргу (недоїмки) направлено позивачу та до контролюючого органу повернувся конверт з повідомлення про вручення з відміткою поштового відділення неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача.

Позивач звернулася до відповідача із заявою (вимогою) від 16.02.2023 №1, у якій просила вчинити дії щодо виключення з інтегрованої картки платника інформації про нарахування єдиного соціального внеску (яка впливає на стан на сальдо розрахунків з бюджетом по ЄСВ) на загальну суму 31371,56 грн. (а.с. 42).

Листом від 23.02.2023 №5224/6/13-01-24-11 Головне управління ДПС у Львівській області повідомило позивача про те, що в інтегрованій картці платника податків (ІКПП) по єдиному внеску (кбк 71040000 єдиний внесок для фізичних осіб підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) ОСОБА_1 проведені автоматичні нарахування єдиного внеску: за 2017 рік нараховано 8448,00 грн; за 2018 рік 9828,72 грн; за 2019 рік 11018,72 грн; за 2020 рік 2078,12 грн. Станом на 23.02.2023 згідно з ІКП по єдиному внеску рахується недоїмка в сумі 31371,56 гривень. Сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI із змінами та доповненнями Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування вважається заборгованістю та стягується з нарахуванням штрафних санкцій та пені. Додатково повідомлено, що скасування судом податкової вимоги не скасовує суми існуючої заборгованості та рішення суду не містить жодних зобов`язань щодо вчинення Головним управлінням ДПС у Львівській області будь-яких дій щодо зазначеної заборгованості (а.с. 40).

Вважаючи дії відповідача щодо нарахування заборгованості зі сплати ЄСВ протиправними, позивач звернулася до суду із даною позовною заявою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, з врахуванням наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Суд першої інстанції до спірних правовідносин вірно врахував наступні правові норми.

Так, відповідно до підпунктів 19-1.1.40 та 19-1.1.41 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: організовують збір податкової інформації та вносять її до інформаційних баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику; організовує інформаційно-аналітичне забезпечення та організовує автоматизацію процесів адміністрування контролюючими органами.

Згідно з підпунктами 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України, посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до статті 71 ПК України, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

За змістом статті 74 ПК України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Інформаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є державною власністю.

Система захисту податкової інформації, що зберігається в базах даних Інформаційних систем, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, а також контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, в порядку інформаційної взаємодії відповідно до пункту 41.2 статті 41 цього Кодексу.

Перелік Інформаційних систем визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.

Правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 № 5 (далі - Порядок №5).

Пунктом 1 Порядку №5, визначено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу.

Згідно з пункту 1 глави 1 розділу ІІ Порядку №5, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Інформаційна система після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

Облікові показники, які відображаються в ІКП, залежать від форми обліку, яка передбачена умовами адміністрування відповідного платежу, що відкриваються для юридичних та фізичних осіб (далі - Перелік форм ІКП).

Відображення в інформаційній системі показників за результатами адміністративного та/або судового оскарження рішень податкових органів визначені Розділом VII Порядку №5.

Відповідно до пункту 2 підрозділу 3 цього розділу VII Порядку №5, у разі судового провадження керівник підрозділу судового оскарження (або особа, яка виконує його обов`язки) після отримання ухвали про відкриття провадження у справі за позовом платника чи після отримання матеріалів від відповідного структурного підрозділу податкового органу для підготовки позовної заяви призначає відповідальним за супровід цієї судової справи у суді працівника підрозділу судового оскарження (далі юрист).

Юрист не пізніше наступного робочого дня, що настає за днем отримання первинних документів, а для документів, що готуються територіальним органом ДПС,- наступного робочого дня після направлення позову до суду підрозділом судового оскарження, здійснює їх реєстрацію в інформаційній системі, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та вносить первинні показники документів, визначені у підрозділі 2 розділу VII цього Порядку. Сканована цифрова копія документа, що надійшла до територіального органу ДПС, або електронна копія документа, підготовлена територіальним органом ДПС, із додатками приєднується юристом до інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, не пізніше трьох робочих днів із дня отримання чи направлення таких документів підрозділом судового оскарження.

Оскаржені документи приєднуються юристом до базового запису про відкриття провадження у справі не пізніше трьох робочих днів від дня отримання відповідної ухвали суду шляхом встановлення зв`язку із відповідними записами інформаційної системи через екранні форми інтерфейсу інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження.

Інформація про встановлення або зміну контрольного терміну оскарження рішення суду (ухвали, постанови, рішення) вноситься юристом до інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, для кожного документа окремо не пізніше наступного робочого дня з моменту проголошення або складання у повному обсязі (якщо представник податкового органу відсутній у судовому засіданні - з дня отримання копії постанови, ухвали, рішення) рішення суду, прийнятого не на користь податкового органу.

Сума позову, яка відображена у рішенні суду про визнання недійсними податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, та відповідає сумі податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску заноситься юристом до інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження.

Наведені правові норми дають підстави вважати, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати єдиного внеску створює певні наслідки для платника податків та наявність в останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. У разі ж скасування вимоги про сплату недоїмки, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 25.03.2020 в адміністративній справі №826/9288/18.

З матеріалів справи видно, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 у справі №380/2928/20, яке набрало законної сили 26.10.2020, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4262-50 від 12.11.2019.

Отже, сума боргу визначена у податковій вимозі виникла у зв`язку із виникненням заборгованості у позивача зі сплати єдиного соціального внеску, а саме: у вимозі №Ф-4262-50 від 12.11.2019 загальна сума боргу зі сплати єдиного соціального внеску складала 26539,26 грн..

Судом встановлено, що в інтегрованій картці платника податків (ІКПП) по єдиному внеску (кбк 71040000 єдиний внесок для фізичних осіб підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) ОСОБА_1 проведені автоматичні нарахування єдиного внеску, а саме: за 2017 рік нараховано 8448,00 грн; за 2018 рік 9828,72 грн; за 2019 рік 11018,72 грн; за 2020 рік 2078,12 грн. Станом на 23.02.2023 згідно з ІКП по єдиному внеску рахується недоїмка в сумі 31371,56 грн..

Тобто, Головне управління ДПС у Львівській області не здійснило коригування інтегрованої картки особового рахунку позивача шляхом виключення з особового рахунку платника податків нарахувань зі сплати єдиного внеску за 2017-2019 роки, сума яких визначена у податковій вимозі №Ф-4262-50 від 12.11.2019.

Враховуючи наведене правове регулювання спірних правовідносин та встановлені фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність дій відповідача, що виразились у відмові позивачу у здійсненні коригування даних в інтегрованій картці платника податків.

Щодо суми заборгованості, яка підлягає виключенню з інтегрованої картки платника податків, судом враховується, що згідно інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 наявна інформація про суму заборгованості з ЄСВ у розмірі 31371,56 грн..

Встановлено, що рішенням суду від 15.06.2020 у справі №380/2928/20, яке набрало законної сили 26.10.2020, скасовано вимогу Головного управління ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4262-50 від 12.11.2019 на загальну суму 26539,26 грн..

Разом з цим, після винесення податкової вимоги №Ф-4262-50 від 12.11.2019 відповідачем донараховано податкові зобов`язання позивачу на загальну суму 4834,30 грн..

Суд звертає увагу, що відображення податковим органом в інтегрованих картках платника відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань спричиняють правові наслідки саме для платника податку, оскільки від правомірності таких дій фактично залежить фінансовий стан платника податків у розрізі розрахунків із бюджетом, зокрема, щодо наявності та вірного розрахунку заборгованості перед бюджетом з урахуванням періоду її виникнення.

Приймаючи до уваги, що інтегрована картка платника є документом, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету, то зазначення в цій картці суми податку, нарахування якої скасовано судом, порушує права позивача, оскільки відображає несплату неіснуючих податкових зобов`язань. У випадку ж скасування вимоги відповідач зобов`язаній відобразити інформацію в обліковій картці платника податків.

Встановлені у справі обставини підтверджують правильний висновок суду першої інстанції, що порушені права позивача підлягають відновленню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо донарахування позивачу податкових зобов`язань зі сплати ЄСВ після винесення вимоги ГУ ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4262-50 від 12.11.2019 на загальну суму 4834,30 грн, визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні коригування даних в інтегрованій картці платника податку - позивача за платежем Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність шляхом виключення суми заборгованості в загальному розмірі 31371,56 грн та зобов`язання відповідача здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника позивачки за платежем Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність шляхом виключення суми заборгованості в загальному розмірі 31371,56 грн..

Доводи апеляційної скарги відповідача таких висновків суду не спростовують.

В апеляційній скарзі скаржник звертає увагу суду на те, що суд на відповідність закріпленим ст.2 КАСУ критеріям не повинен втручатися у дискрецію владних повноважень.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації можливу поведінку (дії, бездіяльність) між альтернативами варіантами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Водночас, суб`єкт владних повноважень за даних, конкретних фактичних обставин не наділений повноваженнями діяти не за законом, а на власний розсуд.

Крім цього, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права і правильним встановленням обставини справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року в адміністративній справі №380/4782/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль