Справа № 460/41947/22
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/41947/22 пров. № А/857/9294/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.

суддів- Обрізка І.М., Сеника Р.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року у справі № 460/41947/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

суддя в 1-й інстанції Поліщук О.В.

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Рівне

дата складання повного тексту рішення 24.03.2023,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС в Рівненській області (далі-відповідач), про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Рівненській області про застосування фінансових санкцій без зазначення числа, місяця та року за № 01; та визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Рівненській області про застосування фінансових санкцій від 09.09.2022 за № 01.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень слугували матеріали Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП України серії ВАВ № 408813 від 27.07.2022. Позивач зауважує, що постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Володимирецької селищної ради від 16.08.2022, закрито адміністративне провадження. Таким чином, позивач не здійснювала продаж алкогольних напоїв неповнолітній особі, що виключає наявність в її діях правопорушення та, відповідно, підстави для застосування штрафу, передбаченого ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». Зазначає про відсутність належних доказів, які підтверджують факт адміністративного правопорушення та встановлюють винність особи у його вчиненні, зокрема касового чеку на підтвердження факту продажу неповнолітній особі реалізатором алкогольного напою. З підстав, наведених у позовній заяві, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Також, позивач стверджує, що вирішальним для правової оцінки є встановлення факту продажу алкогольного напою неповнолітній особі позивачем, як суб`єктом господарювання або його працівником. Звертає увагу суду на те, що матеріали складені поліцією, у тому числі протокол про адміністративне правопорушення, відібрані пояснення, не містять відомостей ідентифікуючих проданий напій, зокрема вміст етилового спирту, також відсутній розрахунковий документ, що підтверджує факт реалізації напою, що є вирішальним для встановлення складу допущеного порушення закону.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач оскаржила його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та скасувати в цілому рішення про застосування фінансових санкцій без зазначення числа, місяця та року за № 01 та рішення від 09.09.2022 за № 01.

Доводи апелянт в апеляційній скарзі зазначає з огляду на наступне: відповідно до рішення про застосування фінансових санкцій №01 від 09.09.2022 до позивача були застосовані санкції в розмірі 6 800 грн. за реалізацію алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років. Відповідно до рішення про застосування фінансових санкцій № 01 без зазначення числа, місяця та року. до позивача були застосовані фінансові санкції у розмірі 17 000 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами без наявності ліцензії

Апелянт вважає, що форма рішень про застосування фінансових санкцій не відповідає зразку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року №790, не містить опису виявлених порушень. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що підставою рішення про застосування до позивача фінансових санкцій став неналежний доказ, а саме протокол про адміністративне правопорушення від 27.072022 року №408/813. Такий протокол не є завершеним актом, який свідчить про наявність в діях особи складу правопорушення, а є лише доказом, на підставі якого формується матеріал про виявлене правопорушення. Рішенням, яке затверджує наявність адміністративного правопорушення, є постанова посадової особи або органу, уповноваженого розглядати такі матеріали, яка виноситься у відповідності до статей 283-284 КУпАП.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу у якому вказує, що вимоги, викладені у апеляційній скарзі є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, надав оцінку всім аргументам учасників справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Вважає, що розглядом справи по суті судом встановлено, що факт продажу пива марки «Львівське» ємністю 0,5 л міцністю 3,5 % об. було зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення та підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_2 , в яких зазначено «Порушив правила торгівлі алкогольними напоями, здійснив продаж алкогольного пива неповнолітній особі». Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наведений вище протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка здійснила продаж алкогольного напою неповнолітньому, пояснення неповнолітнього ОСОБА_3 , у своїй сукупності та у повній мірі підтверджують факт торгівлі позивачем алкогольними виробами без наявності ліцензій, а також факт продажу алкогольних виробів неповнолітній особі. Відтак, наведені обставини підтверджують факт порушення позивачем норм Закону № 481/95-ВР, за що передбачена фінансова відповідальність відповідно до статті 17 цього Закону.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд зазначає таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець, № запису 039 від 10.06.2022. З 01.07.2022 ФОП ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування, 2 група, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку від 10.06.2022 № 0039. Видами господарської діяльності є: інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; постачання інших готових страв.

27.07.2022 працівниками Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 408813 від 27.07.2022 за частиною другою статті 156 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КупАП) відносно гр. ОСОБА_2 .

Відповідно до зазначеного протоколу 27.07.2022 ОСОБА_2 о 17 год 30 хв в магазині «Ровер» по АДРЕСА_1 порушив правила торгівлі алкогольними напоями, а саме здійснив продаж алкогольного пива «Львівське» ємкістю 0,5 л міцністю 3,5 об. неповнолітній особі.

Постановою виконавчого комітету Володимирецької селищної ради Рівненської області № 7 від 16.08.2022 справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито.

26.08.2022 року за вх.№12750/5/17-00 на адресу ГУ ДПС у Рівненській області з Вараського районного відділу поліції ГУ НП в Рівненській області надійшло подання від 24.08.2022 року №4817/215/1-22 за фактом вчинення громадянином ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 156 КУпАП, а саме: продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться на АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 житель АДРЕСА_2 , 27.07.2022 року о 17:30 здійснив продаж неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 алкогольний напій розливне пиво «Львівське» ємністю 0.5л. міцністю 3.5 % об. чим порушив вимоги пункту 2 частини першої статті 15-3 Закону №481/95-ВР.Відповідно до чого на громадянина було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУаАП. Останній свою вину визнав, з протоколом згідний.

09.09.2023 року ГУ ДПС у Рівненській області були прийнятті рішення №01 про застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії відповідно до абзацу сьомого частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 р. та №01 про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6 800 грн. за реалізацію алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років відповідно до абзацу другого частини першої статті 15-3 Закону №481/95-ВР.та №01.

Копії вказаних рішень були скеровані позивачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення і отриманні ОСОБА_1 17.09.2023, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, долучене до матеріалів справи.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями позивач звернулася до суду із даною позовною заявою.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка здійснила продаж алкогольного напою неповнолітньому, пояснення неповнолітнього ОСОБА_3 , у своїй сукупності та у повній мірі підтверджують факт торгівлі позивачем алкогольними виробами без наявності ліцензій, а також факт продажу алкогольних виробів неповнолітній особі.

Також, суд критично оцінив твердження позивача про те, що рішення № 01 не відповідає формі, встановленій Порядком застосування фінансових санкцій № 790, оскільки вважав, що позивачем не наведено жодних доказів на спростування порушень відповідачем законодавства.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачем надані належні докази правомірності рішень про застосування фінансових санкцій від 09.09.2022 № 01 та № 01 про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу на загальну суму 23 800,00 грн

Враховуючи зазначені висновки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з такими та зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995, у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон №481/95-ВР).

Згідно п. 2 ч.ч. 1, 4, 5 ст. 15-3 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів, зокрема, особам, які не досягли 18 років.

Якщо у продавця пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння виникли сумніви щодо досягнення 18-річного віку покупцем, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові, тютюнові вироби, електронні сигарети, рідини, що використовуються в електронних сигаретах, пристрої для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, продавець повинен звернутися до такого покупця з вимогою пред`явити паспорт громадянина України або інший документ, що підтверджує його вік.

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння такій особі забороняється.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 17 Закону №481/95-ВР рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

За порушення вимог Закону № 481/95-ВР встановлено два види юридичної відповідальності, яка застосовується до різних суб`єктів: фінансова відповідальність - до суб`єктів господарювання, адміністративна відповідальність - до посадових осіб підприємств-виробників, імпортерів і продавців цих товарів.

У разі невиконання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.

Відповідно до п.п. 5, 6 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790 (з наступними змінами та доповненнями), підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:

акт перевірки додержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;

результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх перевірок суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального;

матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним (ДПС та її територіальні органи), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Держстату, Держпродспоживслужби відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.

Порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюються зазначеними органами відповідно до їх компетенції.

Пунктами 10, 11 цього ж Порядку передбачено, що у разі невиконання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) рішення про застосування фінансових санкцій протягом 30 днів після його отримання сума санкцій стягується на підставі рішення суду.

З системного аналізу вищевикладених положень законодавства слідує, що контролюючий орган приймає рішення про застосування фінансових санкцій за порушення суб`єктом господарювання норм Закону України № 481/95-ВР, зокрема, за: оптову і роздрібну торгівлю спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій; порушення вимог статті 15-3 цього Закону. При цьому, факт порушення норм Закону України № 481/95-ВР може бути встановлений контролюючим органом не тільки за наслідками фактичної перевірки, здійсненої контролюючим органом, а й за наслідками опрацювання матеріалів податкових органів щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, зібраних останніми в ході провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно матеріалів справи судом встановлено, що 27.07.2022 о 17:30 год, під час несення служби працівниками Вараського РВІ ГУНП в Рівненській області було виявлено факт продажу алкогольних напоїв неповнолітній особі. Продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розміщений на АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , здійснив продаж неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , алкогольний напій - розливне пиво «Львівське» ємністю 0,5 л, міцністю 3.5% об. Відносно громадянина ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП, останній свою вину визнав, з протоколом згідний. Зазначене вище правопорушення мало місце у закладі торгівлі, який перебуває у власності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . В ході спілкування з продавцем останній ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями не надав.

Факт продажу пива марки «Львівське» ємністю 0,5 л міцністю 3,5 % об. було зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення та підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_2 , в яких зазначено «Порушив правила торгівлі алкогольними напоями, здійснив продаж алкогольного пива неповнолітній особі».

Однак, як зазначає апелянт, матеріали складені поліцією, у тому числі протокол про адміністративне правопорушення, відібрані пояснення, не містять відомостей ідентифікуючих проданий напій, зокрема вміст етилового спирту, також відсутній розрахунковий документ, що підтверджує факт реалізації напою, що на думку апелянта є вирішальним для встановлення складу допущеного порушення закону.

Проте, суд апеляційної інстанції зазначає, що даний факт жодним чином не спростовує встановленого порушення. Адже сам факт здійснення такого правопорушення в межах розгляду справи спростовано не було.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наведений вище протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка здійснила продаж алкогольного напою неповнолітньому, пояснення неповнолітнього ОСОБА_3 , у своїй сукупності та у повній мірі підтверджують факт торгівлі позивачем алкогольними виробами без наявності ліцензій, а також факт продажу алкогольних виробів неповнолітній особі. Наведені обставини підтверджують факт порушення позивачем норм Закону № 481/95-ВР, за що передбачена фінансова відповідальність відповідно до статті 17 цього Закону. При цьому, суд правильно не взяв до уваги посилання позивача на постанову виконавчого комітету Володимирецької селищної ради Рівненської області № 7 від 16.08.2022, відповідно до якої провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 27.07.2022 серії ВАВ № 408813 закрито. Оскільки протокол про адміністративне правопорушення від 27.07.2022 серії ВАВ № 408813, на підставі якого контролюючий орган прийняв оскаржуване рішення, складався працівником поліції не за наслідками перевірки, умови та порядок якої врегульовано положеннями Податкового кодексу України, а у зв`язку з реалізацією поліцією своїх повноважень.

Слід також зазначити і те, що адміністративна відповідальність, передбачена нормами ч. 2 ст. 156 КУпАП та фінансові санкції, встановлені ст. 17 Закону № 481/95- ВР, є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення до яких реалізуються за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Так, у разі продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особам, які не досягли 18 років, відповідно до статті 17 Закону № 481/95-ВР, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції.

Водночас, як зазначено вище, за змістом приписів частини першої вказаної статті Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідальність за ч. 2 ст. 156 КУпАП настає у разі порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Таким чином, за порушення вимог Закону № 481/95-ВР встановлено два види юридичної відповідальності, яка застосовується до різних суб`єктів: фінансова відповідальність - до суб`єктів господарювання, адміністративна відповідальність - до посадових осіб підприємств-виробників, імпортерів і продавців цих товарів.

У постанові виконавчого комітету Володимирецької селищної ради Рівненської області № 7 від 16.08.2022 зазначено, що працівниками поліції неналежно оформлені адміністративні матеріали, оскільки пояснення неповнолітнього відібрані без участі одного з батьків або законного представника. Зазначено, що відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, даний факт доводиться шляхом надання доказів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно вказав про те, що відсутність складу адміністративного правопорушення (з описаних вище причин) не звільняє позивача як суб`єкта господарювання від фінансової відповідальності за порушення закону, які допущені в закладі, в якому позивач здійснює підприємницьку діяльність. Факт притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності може слугувати лише додатковим доказом правомірності оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій.

Також апелянтом не було надано будь-яких доказів на спростування пояснень неповнолітнього та продавця магазину щодо реалізації алкогольного напою неповнолітній особі. Останній свою вину визнав, що підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_2 , зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно, слід погодитись із висновком суду першої інстанції, що закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 156 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення, жодним чином не виключає підстав для притягнення до відповідальності суб`єкта господарювання шляхом застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених Податковим кодексом України та Законом № 481/95-ВР.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.08.2019 у справі № 824/406/18-а.

Щодо аргументів позивача про те, що в матеріалах адміністративної справи відсутній чек, що підтверджує здійснення реалізацію алкоголю неповнолітнім суд зазначає, що даний факт також жодним чином не спростовує встановленого порушення.

Відповідно до положень пункту 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 11.02.2021 у справі № 813/2919/16, обов`язком продавця є видача споживачеві розрахункового документу встановленої форми, який засвідчує факт купівлі товару із відповідною позначкою про дату здійснення такої операції, однак недотримання цієї вимоги та відсутність розрахункового документу не є однозначним підтвердженням не проведення відповідної касової операції із продажу товару, а може свідчити про інші обставини, зокрема, недотримання суб`єктом господарювання положень статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» або намір уникнути відповідальності за реалізацію алкогольних /слабоалкогольних напоїв тощо».

Також суд першої інстанції підставно відхилив доводи позивача про те, рішення № 01 не відповідає формі, встановленій Порядком застосування фінансових санкцій № 790, оскільки не містить числа, місяця та року та вірно вказав про те, загальні підходи до оцінки недоліків форми рішення сформульовані Верховним Судом у постановах від 19 травня 2020 року у справі № 820/2300/18, від 30 квітня 2020 року у справі № 810/384/16, від 17 березня 2020 року у справі № 808/4140/15, від 25 січня 2019 року у справі № 812/1112/16, у яких Верховний Суд звертав увагу, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Отже, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи, що належними та допустимими доказами підтверджено факт вчинення позивачем правопорушення ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» в частині продажу алкогольних напоїв особам, які не досягли 18 років та порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» в частині здійснення роздрібної торгівлі алкогольних напоїв без наявності відповідної ліцензії, відсутні підстав для задоволення апеляційних вимог.

Колегія суддів також вважає за доцільне зауважити, що у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року у справі №460/41947/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді І. М. Обрізко
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 05 вересня 2023 року