Справа № 460/3465/22
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/3465/22 пров. № А/857/9317/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року (прийняте за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Рівному суддею Щербаковим В. В.) у справі № 460/3465/22 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі також - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека) та просив визнати протиправною і скасувати постанову начальника Відділу Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу № 325618 від 08.02.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що інспектори, які здійснювали перевірку транспортного засобу, прибули на огляд до водія до початку його зміни. Зазначено, що водій надав для перевірки копію паспорта міського автобусного маршруту регулярних перевезень Сарни АС Рівне АС Чайка, а після прибуття позивача на місце перевірки останнім також було надано індивідуальну контрольну картку водія, однак така не була взяти до уваги посадовими особами відповідача.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила Укртрансбезпека, яка вважає, що рішення суду першої інстанції не враховує всіх обставин справи, прийняте з порушенням норм матеріального права. Тому просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в цьому випадку на АС «Чайка» проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів. Рейдові перевірки на автобусних станціях не виключають перевірку наявності визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом. Тобто, твердження суду на те, що відповідальність наступає в разі виявлення цього порушення саме під час перевезення пасажирів на маршруті, в даному випадку є хибним. До того ж судом першої інстанції не було взято до уваги факт не виконання автомобільним перевізником обліку робочого часу, а саме: автомобільний транспорт не був обладнаний тахографом. Крім того у водія була відсутня індивідуальна контрольна книжка. В цьому випадку, автомобільним перевізником в цілому, не виконуються облік робочого часу визначений вимогами Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 № 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 р. за № 811/18106.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Вказує, що водій надав для перевірки копію паспорту міського автобусного маршруту регулярних перевезень Сарни АС Рівне АС Чайка, а після прибуття позивача на місце перевірки останнім також було надано індивідуальну контрольну картку водія, однак така не була взята до уваги посадовими особами відповідача. Тому вважає, що відсутні будь-які порушення про які зазначає відповідач в апеляційній скарзі, так як при рейдовій перевірці індивідуальна контрольна книжка водія в заповненому вигляді була присутня і надана для перевірки інспекторам (міститься в матеріалах справи). Також зазначає, що суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідальність у цьому випадку може наступати у разі виявлення цього порушення саме під час перевезення пасажирів на маршруті.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 12.05.2010 зареєстрований фізичною особою-підприємцем. Видами діяльності позивача за КВЕД є: 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у.

14.01.2022 посадові особи Укртрансбезпеки відповідно до направлення на перевірку № 009261 від 14.01.2022 та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок на АС Чайка провели рейдову перевірку транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів.

Під час такої перевірки був перевірений транспортний засіб марки БАЗ номерний знак НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , що належать на праві власності ФОП ОСОБА_1 , водій ОСОБА_3 .

За результатами перевірки посадовими особами відповідача складено акт №303751 від 14.01.2022 про виявлене порушення: регулярні перевезення пасажирів по маршруту Сарни АС Рівне АС Чайка виконувалися транспортним засобом, який не обладнано тахографом, за відсутності індивідуальної книжки у водія, чим порушено ст. 39 Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за яке встановлена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

08.02.2022 в. о. начальника Управління за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, прийнято постанову № 325618 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу за порушення ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у розмірі 17 000 грн.

Не погодившись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував це тим, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, а відтак не відповідає критеріям правомірності і підлягає скасуванню.

Суд зазначив, що під час рейдової перевірки, яка проведена о 12 год. 40 хв. 14.01.2022, транспортного засобу марки БАЗ номерний знак НОМЕР_1 , посадовими особами Укртрансбезпеки встановлено, що у водія відсутня індивідуальна контрольна книжка водія.

Водночас, згідно паспорту міжміського автомобільного маршруту регулярних перевезень № 1857, назва маршруту Сарни АС Рівне АС Чайка, режиму праці водіїв на маршруті, розкладу руху регулярних перевезень на період, водій заступав на маршрут о 13:20 год, ним було повідомлено перевіряючих осіб про вказану обставину.

Проте, перевіряючі особи не стали чекати виїзду автомобіля на маршрут, склали акт перевірки, в якому вказали на відсутність індивідуальної контрольна книжка водія.

При цьому суд зауважив, що відповідальність наступає в разі виявлення цього порушення саме під час перевезення пасажирів на маршруті.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції спору в частині задоволених вимог, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі Закон № 2344-ІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

замовник транспортних послуг - юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів;

пасажирські перевезення - перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами;

перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення - перевезення пасажирів легковим автомобілем загального призначення, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу чи на обумовлений термін обслуговування, у якому визначають умови обслуговування, вартість послуги, термін її виконання та інші положення за домовленістю сторін;

послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Статтею 5 Закону № 2344-ІІІ визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення пасажирів; додержання водієм режиму праці та відпочинку.

Пунктом 21 Порядку № 1567 передбачено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Стаття 39 Закону № 2344-ІІІ передбачає, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;

За приписами абзацу третього частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 303751 від 14.01.2022 видно, що регулярні перевезення пасажирів по маршруту Сарни АС Рівне АС Чайка виконувалися транспортним засобом, який не обладнано тахографом, за відсутності індивідуальної книжки у водія, чим порушено ст. 39 Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за яке встановлена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до п. 1.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція № 385) контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Мінтрансзв`язку України № 340 від 07.06.2010 (далі - Положення № 340) автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку (додаток 3).

Щодо застосування пунктів 6.1, 6.3 Положення № 340 Верховний Суд у постанові від 19.03.2020 року у справі № 823/1199/17 сформулював наступний правовий висновок:

«44. Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що водії, які здійснюють перевезення на маршруті протяжністю понад 50 км, зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф. У разі, якщо ТЗ не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія».

Отже, з огляду на вимоги вказаних правових норм, апеляційний суд дійшов переконання в тому, що саме під час перевірки водій зобов`язаний був надати особам, які проводять перевірку, індивідуальну контрольну книжку водія. Відсутність (не пред`явлення) вказаного документу, на час проведення перевірки, є підставою для застосування адміністративно господарського штрафу.

Апеляційний суд вказує на відсутність у водія індивідуальної контрольної книжки водія під час перевірки, оскільки в акті перевірки не зазначено, що така книжка надавалась для перевірки і водій не скористався своїм правом на заперечення цього факту та пояснень з цього приводу не дав, а відмовився від підпису акта перевірки та письмових пояснень.

Отже, апеляційний суд вважає вірним висновок контролюючого органу, що відсутність документів, які, відповідно до приписів статті 39 Закону № 2344-ІІІ, зобов`язаний мати перевізник під час здійснення пасажирських перевезень, свідчить про порушення позивачем вимог чинного законодавства, а тому відповідач правомірно виніс постанову №325618 від 08.02.2022 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 грн.

Доводи апелянта, про те, що у позивача під час перевірки були наявні всі документи, які мають бути в наявності в транспортному засобі, що надає послуги з перевезення пасажирів, спростовані наявними у справі доказами. Зокрема, з акта перевірки встановлено, що під час перевірки у водія позивача була відсутня індивідуальна контрольна книжка водія. Обґрунтованих доказів своїх тверджень позивач до суду не надав. Крім того, акт перевірки будь-яких зауважень водія з цього приводу не містить.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апелянта про те, що рейдові перевірки на автобусних станціях не виключають перевірку наявності визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-ІІІ документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

На думку суду, такі перевірки спрямовані на встановлення факту дотримання автомобільним перевізником вимог Закону № 2344-ІІІ та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Колегія суддів вважає, що допуск водія та автобуса перевізника до автостанції для здійснення перевезення є свідченням факту, що перевізник має намір здійснити перевезення і повинен відповідати всім вимогам для цього. А перевірка його на автостанції перед початком рейсу надає змогу пересвідчитись чи він відповідає необхідним вимогам закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що твердження суду першої інстанції про те, що відповідальність у цьому випадку наступає в разі виявлення цього порушення саме під час перевезення пасажирів на маршруті, є хибним.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що постанова № 325618 від 08.02.2022 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 грн є законною, а тому підстав для її скасування немає.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 229, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року у справі № 460/3465/22 скасувати.

У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин