Справа № 160/20101/23
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
- визнати незаконним та скасувати рішення Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 16.06.2023 №458-26/VIII «Про розгляд клопотання Підприємства об`єднання громадян «Врожай Перемоги» Громадської організації «Інвалідів Карітас» про надання у постійне користування без зміни меж та цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області;
- зобов`язати Миколаївську сільську раду Дніпровського району Дніпропетровської області прийняти рішення про надання в постійне користування Підприємству об`єднання громадян «Врожай Перемоги» Громадської організації «Інвалідів Карітас» без зміни меж та цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, з кадастровими номерами:
2. Позовна заява обґрунтована тим, що рішення Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 16.06.2023 №458-26/VIII «Про розгляд клопотання Підприємства об`єднання громадян «Врожай Перемоги» Громадської організації «Інвалідів Карітас» про надання у постійне користування без зміни меж та цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області є протиправним та підлягає скасуванню.
3. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.08.2023 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
4. 04.09.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Підприємства об`єднання громадян "Врожай Перемоги" Громадської організації "Інвалідів "Карітас" надійшла заява про забезпечення позову, у якій просить:
5. В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що Підприємство об`єднання громадян "Врожай Перемоги" Громадської організації "Інвалідів "Карітас" є сільськогосподарським підприємством, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур та проведення наукових досліджень у сфері сільського господарства. Єдиним засновником (учасником) підприємства позивача є Громадська організація «Інвалідів «Карітас», яка є громадською організацією осіб з інвалідністю України, основною метою діяльності якої є забезпечення рівних прав і можливостей осіб з інвалідністю та їх соціального захисту, виявлення, усунення перепон і бар`єрів, що перешкоджають забезпеченню прав і задоволенню потреб таких осіб, у тому числі стосовно доступу їх нарівні з іншими громадянами до об`єктів фізичного оточення, транспорту, інформації та зв`язку, а також з урахуванням індивідуальних можливостей, здібностей та інтересів - до освіти, праці, культури, фізичної культури і спорту, надання соціальних послуг, залучення осіб з інвалідністю до суспільної діяльності, здійснення громадського контролю за дотриманням прав осіб з інвалідністю, представництва їхніх інтересів та усунення будь-яких проявів дискримінації стосовно осіб з інвалідністю, а також захист прав, як споживачів, членів Організації та будь-яких інших осіб, що потребують такого захисту. Отже, ПОГ «Врожай Перемоги» є сільськогосподарським підприємством, яке належить Громадській організації «Інвалідів «Карітас».
6. Позивач зазначає, що 01.06.2023 ним отримано від ГО «Інвалідів «Карітас» письмову вимогу про вжиття заходів, направлених на отримання в постійне користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення, вигоду від використання яких направити на реалізацію потреб осіб з інвалідністю, їх соціального захисту, усунення перепон і бар`єрів, що перешкоджають забезпеченню прав і задоволенню потреб таких осіб, доступу їх нарівні з іншими громадянами до об`єктів фізичного оточення, відпочинку, лікування та реабілітації.
7. З метою отримання земельних ділянок у постійне користування ПОГ «Врожай Перемоги» звернулося до Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із клопотанням про надання в постійне користування без зміни меж та цільового призначення 127-ми земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області.
8. За результатами розгляду клопотання Двадцять шоста сесія восьмого скликання Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області прийняла рішення №458-26/VIII від 16.06.202, яким відмовила ПОГ «Врожай Перемоги» ГО «Інвалідів «Карітас» в наданні у постійне користування земельних ділянок.
9. ПОГ «Врожай Перемоги» звернулося до суду за захистом свого порушеного права, яке проявляється у тому, що оскаржуваним рішенням відповідача позивачу було відмовлено в наданні у постійне користування земельних ділянок.
10. 29.08.2023 ПОГ «Врожай Перемоги» отримало лист від ДП «НВД АФ «Наукова» НААН» України зі змісту якого видно, що згідно позиції державного підприємства, земельні ділянки, які позивач має намір отримати в постійне користування, перебувають в розпорядженні Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Позивач з такою позицією не погоджується, та вважає , що земельні ділянки належать до комунальної власності.
11. Отже, на думку позивача, очевидним є той факт, що у зв`язку з певною невизначеністю та помилковістю органів влади щодо статусу (приналежності) земельних ділянок, які позивач має намір отримати в постійне користування, наразі існує ризик, що відповідачем або будь-яким органом державної влади України можуть бути вчиненні дії, направленні на незаконне розпорядження спірними земельними ділянками.
12. Крім того, позивач звертає увагу на те, що у листі ДП «НВД АФ «Наукова» НААН» України зазначено, що з приводу земель, які позивач має намір отримати в користування, на його адресу надійшов лист Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області від 24.08.2023 №1-10/1541, в якому, зокрема, порушено питання щодо вилучення з постійного користування ДП «НВД АФ «Наукова» НААН» України та відведення в постійне користування цього підприємства земель орієнтовно площею 160 га.
13. Таким чином, позивач вважає, що відповідачем, або іншим органом Державної влади будуть вживатися заходи щодо розпорядження земельними ділянками, шляхом їх вилучення, передачі в користування іншим особам, здійснення поділу або об`єднання тощо.
14. Позивач зазначає, що таким чином, у разі задоволення позову, порушене право позивача не буде поновленим, адже відповідачем або іншими особами, зокрема органами державної влади України можуть бути вжиті заходи щодо розпорядження земельними ділянками шляхом їх вилучення, передачі в користування іншим особам, здійснення поділу або об`єднання, через що позивач не зможе виконати рішення суду та буде змушений звертатись до суду з новим позовом про визнання незаконними та скасування дій по розпорядженню земельними ділянками.
15. На думку позивача, в даному випадку підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
16. Позивач також зазначає, що застосування заходів забезпечення позову дозволить створити належні умови для запобігання унеможпивлення виконання рішення суду та поновлення порушеного права позивача в разі задоволення позовних вимог. Тож, вжиття заявлених заходів забезпечення позову не призведе до порушення принципу співмірності забезпечення позову щодо предмету спору, оскільки вказані заходи спрямовані виключно на збереження існуючого становища до набрання законної сили судового рішення та не накладають обтяжливих обов`язків на відповідача.
17. Перевіривши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, при вирішенні її по суті, суд виходить за наступного.
18. Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
19. Частинами 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
20. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
21. За приписами ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
22. Заходи забезпечення позову відповідають предмету позовної заяви та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
23. Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
24. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
25. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
26. Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.
27. При розгляді та вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову судом надається оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не беруть участь у розгляді справи.
28. За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
29. Суд зазначає, що предметом позову у цій справі є протиправність рішення Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 16.06.2023 №458-26/VIII «Про розгляд клопотання Підприємства об`єднання громадян «Врожай Перемоги» Громадської організації «Інвалідів Карітас» про надання у постійне користування без зміни меж та цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області.
30. Відповідно до ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
31. Частиною 2 ст. 92 Земельного кодексу України, зокрема, передбачено, що права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: б) громадські організації осіб з інвалідністю України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації.
32. Згідно з ч. 4 ст. 92 Земельного кодексу України передача земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної, комунальної власності у постійне користування дозволяється лише для будівництва та обслуговування об`єктів нерухомого майна (будівлі, споруди), а також у випадках передачі у постійне користування державному, комунальному підприємству, установі, організації земельної ділянки, вилученої із постійного користування іншого державного, комунального підприємства, установи, організації.
33. Відповідно до ч. 13 ст. 123 Земельного кодексу України у разі надання земельних ділянок державної власності у постійне користування підприємствам, установам, організаціям комунальної власності одночасно здійснюється передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність і навпаки.
34. Частиною 2 ст. 149 Земельного кодексу України визначено, що вилучення земельних ділянок здійснюється за письмовою згодою землекористувачів, а в разі незгоди землекористувачів - у судовому порядку, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини. Справжність підпису на документі, що підтверджує згоду землекористувача на вилучення земельної ділянки, засвідчується нотаріально.
35. З аналізу наведених норм встановлено, що позивач може реалізувати власне право на отримання у постійне користування без зміни меж та цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області лише шляхом отримання відповідного рішення Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області.
36. До моменту отримання погоджувального рішення або до вирішення питання правомірності прийняття рішення від 16.06.2023 №458-26/VIII визначені земельні ділянки можуть бути передані у постійне користування іншим особам, які звернулись з відповідними заявами. У випадку передачі земельних ділянок третім особам та ухвалення рішення у цій справі на користь позивача, вилучення земельних ділянок з користування третіх осіб буде можливим лише на підставі судового рішення.
37. Таким чином, для забезпечення виконання рішення у цій справі необхідно буде докласти додаткових зусиль.
38. В свою чергу, згідно правових висновків Верховного Суду, викладених зокрема у постанові від 19.06.2018 у справі №820/5348/17:
«З цього приводу колегія суддів зазначає, що розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу закону (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності».
39. Отже, у випадку встановлення судом, за наслідками розгляду справи, протиправності прийняття оскаржуваного рішення, передача земельної ділянки у власність іншим особам робить неможливим завершення законодавчо передбаченого процесу отримання земельної ділянки у постійне користування, що, зокрема, підтверджується долученими до заяви про забезпечення позову доказами.
40. Суд зазначає, що існує реальна загроза, яка полягає у неможливості завершення процесу отримання позивачем земельної ділянки у постійне користування.
41. Оскільки правомірність прийняття оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень підлягає дослідженню лише під час судового вирішення справи, то невжиття заходів забезпечення позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
42. Враховуючи викладене, суд робить висновок про те, що в даному випадку, позивачем доведено існування реальної загрози завдання шкоди його правам, свободам та інтересам внаслідок не вжиття заходів забезпечення позову до ухвалення рішення у даній справі, та того, що захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
43. При цьому, суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному рішенню, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
44. При обранні способу забезпечення позову суд враховує вимоги ч.2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
45. Також, судом враховано й те, що заявлення вимог щодо невизначеного кола осіб позбавляє можливості встановити співмірність заявлених позовних вимог до заходів забезпечення позову, які просить застосувати позивач, а тому суд не може забезпечити позов шляхом заборони будь-яким іншим особам вчиняти дії.
46. Крім того, можливість передачі земельних ділянок у постійне користування здійснюється на підставі прийняття рішення Миколаївською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області про надання у постійне користування без зміни меж та цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Спірним у цій справі, також, є факт перебування земельних ділянок в розпорядженні Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.
47. Крім того, в силу положень Земельного кодексу України, зокрема пункту «г» ч.1 ст. 17, передбачено повноваження інших органів державної влади щодо вчинення дій, направлених на розпорядження спірними земельними ділянками.
49. Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заявлених заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суд робить висновок, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.
50. Керуючись ст. ст. 150-154, 242, 248, 372 Кодексу адміністративного судочинства України,
53. В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
54. Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.
57. Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку Закону України "Про виконавче провадження" до 05.09.2026 року (включно).
58. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
59. Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя Р.З. Голобутовський