Справа № 545/2463/23
Суддя: Харабадзе К. Ш.
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 року

м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - Харабадзе К. Ш.,

за участю секретаря - Гаврись В.В.,

Справа № 545/2463/23

Номер провадження № 2-а/545/91/23

позивач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 )

відповідач Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження за адресою: с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул.. Кременчуцька, 2В)

відповідач Інспектор Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Хурсов Богдан Вікторович (місцезнаходження за адресою: с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул.. Кременчуцька, 2В)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що що постановою серії ЕАС № 6917775 інспектора старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Хурсов Б.В. від 01 травня 2023 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 127 КУпАП та п.п. 4.14.Г. Правил дорожнього руху України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. Поліцейський Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Хурсов Б.В. виніс спірну постанову та притягнув до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , в зв`язку з тим, що останній 01 травня 2023 року о 08 годині 25 хвилин 52 секунди за адресою: АДРЕСА_2 , здійснив перехід проїзної частини поза пішохідним переходом, в зоні його видимості, чим порушив п. 4.14.г. Правил дорожнього руху України. 01 травня 2023 року, зранку поблизу Державної податкової інспекції у м. Полтаві ГУ ДПС у Полтавській області (м. Полтава, вул. Європейська, 155), ОСОБА_3 зупинив працівник поліції, який без будь - яких пояснень повідомив, що останній скоїв адміністративне правопорушення, а саме перейшов дорогу у невизначеному для цього місці, за що передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу 255,00 грн. У відповідь на це ОСОБА_1 , повідомив поліцейському, що проїзну частину у невизначеному для цього місці - поза межами пішохідного переходу не переходив та попрохав надати докази скоєння ним адміністративного правопорушення. Але, жодних доказів скоєння вказаного вище адміністративного правопорушення так і не надав. ОСОБА_1 , жодних прав як це передбачено чинним законодавством, в тому числі право на правову допомогу, працівник поліції йому не роз`яснював. 27 червня 2023 року, ОСОБА_1 за місцем реєстрації отримав постанову серії ЕАС № 6917775 інспектора старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Хурсов Б.В. від 01 травня 2023 року. Вважає, що постанова від 01.05.2023 винесена незаконно, оскільки поліцейським не доведено а ні факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КпАП України. На підставі вищевикладеного, просить визнати протиправною та скасувати постановою серії ЕАС № 6917775 інспектора старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Хурсов Б.В. від 01 травня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , за ч. 1 ст. 127 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 127 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, судові витрати з Відповідачів стягнути на користь ОСОБА_4 .

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції надала суду відзиві на адміністративний позов в якому просила в задоволенні позов відмовити, у зв`язку з тим, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно.

Адміністративна справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому § 2. Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ Глави 11. Особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ КАС України.

Відповідач інспектор Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Хурсов Б.В. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мороз С.В. у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Дужик В.О. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи та доводи адміністративного позову, доходить до такого.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України "Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, то стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАС № 6917775 інспектора старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Хурсов Б.В. від 01 травня 2023 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 127 КУпАП та п.п. 4.14.Г. Правил дорожнього руху України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), шо обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з положень ст. 251, 252, 279 КУпАП, орган (посадова особа), розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, в тому числі надає оцінку зібраним доказам.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суду не надано.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, Орган (посадова особа) повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення як сукупності передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Диспозиція ч. 4 ст. 126 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобам і санкція тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення є вина суб`єкта правопорушення у формі умислу.

Відповідно до п. 4.7. ПДР України пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Відповідно до п. 4.14. ПДР України пішоходам забороняється:

а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху;

б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід;

в) допускати самостійний, без нагляду дорослих, вихід дітей дошкільного віку на проїзну частину;

г) переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження;

ґ) затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху;

д) рухатися по автомагістралі чи дорозі для автомобілів, за винятком пішохідних доріжок, місць стоянки і відпочинку.

ОСОБА_1 звернувся з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

При вирішенні питання щодо поновлення позивачу строку для звернення до суду, суд бере до уваги таке. Постанова у справі про адміністративне правопорушення ухвалена 01.05.2023 року, отримана фактично позивачем поштовим зв`язком 27.06.2023 року. Позивач, не погоджуюсь з постановою, 12.07.2023 року звернувся з позовом до Полтавського районного суду Полтавської області.

Позивач пояснив, що на місці події 01.05.2023 року йому постанова не вручалася.

Доказів на підтвердження, що під час розгляду справи та складання, оголошення, вручення постанови поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису, в справі немає. Копію відеоматеріалу з нагрудної камери поліцейського суду надано не було.

Представник відповідача обґрунтував, що не може надати копію такого відеоматеріалу, що стосується даної події, яка мала місце 01.05.2023, оскільки сплив передбачений законом строк зберігання відповідачем відеофіксації подій.

Так, термін зберігання відео з відеореєстраторів встановлено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018. В розділі 8 «Загальний порядок зберігання та видачі відеозаписів» зазначено: 3. Строк зберігання відеозаписів становить: 1) з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, - 30 діб. Враховуючи те, що з моменту винесення постанови (01.05.2023) минуло більше 30 днів, у зв`язку з цим суду не було надано відеоматеріал, що стосується даної події.

З урахуванням викладеного, того, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає наявними підстави для поновлення позивачу строку звернення до суду, надавши можливість захистити свої права.

Суд зауважує, що підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення як сукупності передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення є вина суб`єкта правопорушення у формі умислу, наявність якого у позивача у даній справі відповідачем не доведено.

Стаття 62Конституції України вказує, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Позивач в судовому засіданні вказав, що на місці події він повідомив поліцейському, що проїзну частину у невизначеному для цього місці - поза межами пішохідного переходу він не переходив, просив надати докази скоєння ним адміністративного правопорушення, але докази йому надані не були. Працівник поліції йому не роз`яснював його права, в тому числі право на правову допомогу, право заявлення клопотань, тощо. Справа на місці події не розглядалася. Постанову позивач отримав поштою.

Дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення є обов`язковою вимогою для забезпечення завдань та мети адміністративного стягнення (ч. 2 ст. 7 КУпАП). Аргументи позивача про те, що інспектором поліції було грубо порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення не були спростовані відповідачем, доказів на підтвердження, що під час розгляду справи та складання, оголошення, вручення постанови поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису, в справі немає, копію відеоматеріалу з нагрудної камери поліцейського суду надано не було, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Щодо наданого відповідачем відеоматеріалу з записом події, під час якої позивачем було порушено п.п. 4.14.г ПДР, то відповідно до підпункту 1 пункту 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999, передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Верховний Суд, у своїх рішеннях, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)

Згідно з п. 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року № 28/32999, включення портативного відеореестратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореестратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом ІІІ цієї Інструкції передбачено, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореестратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операцій а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореестратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Залежно від наявних режимів відеореестратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

В судовому засіданні позивач зауважив, що з інспектором Хурсовим Б.В. він має неприязні відносини, що на його думку, викликало складення постанови, що ним оскаржується; що проїзну частину у невизначеному для цього місці - поза межами пішохідного переходу він не переходив; що про це він повідомляв поліцейському; що на відео, наданому відповідачем, він не є тією особою, що переходить проїзну частину.

Як видно з доданого до справи відео з відеореестратора, на ньому відсутні дата та час проведення зйомки, не зазначено назву відео реєстратора, який здійснював зйомку, на відео не є чітким відображення обставин, які фіксувалися, на відео убачається лише силует особи, що переходить дорогу у невстановленому місці, відео не фіксує непреривно ходу особи від моменту порушення нею ПДР до моменту її зупинки за вимогою поліцейського, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому суд враховує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з положень КУпАП, сама по собі не є доказом у справі про адміністративне правопорушення та не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке приймається ним на підставі оцінки доказів у справі про адміністративне правопорушення. Враховуючи наведене, постанову у справі про адміністративне правопорушення, яка надана позивачем, суд не може визнати належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 05.08.2019 року по справі № 712/12830/16-а.

Відповідачем факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст.127 КУпАП та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.127 КУпАП є не доведеним.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України скасовує рішення суб`єкта владних повноважень і закриває справу про адміністративне правопорушення.

Відтак на користь позивачаза рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України слід стягнути судовий збір в сумі 536 гривень 80 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 77, 241, 243-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАС № 6917775 від 01.05.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 127 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 гривень 00 копійок.

Закрити справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 127 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1

відповідач Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, , місцезнаходження за адресою: с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул.. Кременчуцька, 2В

відповідач Інспектор Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Хурсов Богдан Вікторович, місцезнаходження за адресою: с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул.. Кременчуцька, 2В

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ