Справа № 160/6941/23
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2023 року Справа № 160/6941/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
05.04.2023 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач-2), в якому просить:
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах згідно «Списку №2 виробництв , робіт, професій , посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» з 08.12.2022 та виплатити заборгованість, що утворилася з 08.12.2022;
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 для призначення пенсії в якості стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно «Списку №2 виробництв, робіт, професій , посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» періоди з 12.11.1991 по 01.01.2004; з 01.01.2004 по 01.08.2010 та з 01.09.2012 по 21.09.2018;
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 у подвійному розмірі до страхового стажу періоди з 19.10.1992 по 10.08.1995, з 01.06.2002 по 30.06.2002, з 01.02.2003 по 28.02.2003, з 01.05.2003 по 31.05.2003, з 01.08.2003 по 31.08.2003, з 01.10.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 01.08.2010; з 01.09.2012 по 21.09.2018, з 03.10.2018 по 28.03.2023.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, у призначенні пенсії на пільгових умовах позивачу було відмовлено у зв`язку з недосягненням 55-річного віку та відсутності необхідного пільгового стажу роботи за Списком №2. Позивач вважає неправомірною відмову відповідачів у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки ним до пенсійного органу були надані всі необхідні документи, які підтверджують його право на призначення такої пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 відкрито провадження у справі №160/6941/23 та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
21.04.2023 на адресу суду від представника відповідача-2 надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що з прийняттям Закону №1058-IV він набув статусу провідного закону у сфері пенсійного страхування, яким врегульовано усі правовідносини пов`язані з функціонуванням системи пенсійного страхування, призначенням, перерахунком і виплатою пенсій. Таким чином, Законом №1058-IV передбачено його пріоритет над іншими Законами України та іншими нормативно-правовими актами у сфері пенсійного страхування. У відповідності до приписів ст. 114 Закону №1058-IV право на призначення позивачу пенсії на пільгових умовах виникне в 55 років. Також періоди роботи ОСОБА_1 з 12.11.1991 по 01.01.2004; з 01.01.2004 по 01.08.2010 та з 01.09.2012 по 21.09.2018 було правомірно не зараховано до пільгового стажу роботи позивача, у зв`язку з тим, що надана позивачем довідка на підтвердження пільгового стажу оформлена з порушенням постанови КМУ №637 від 12.08.1993. Отже, підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах наразі відсутні.
27.04.2023 на адресу суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано аналогічну правову позицію, що і в позовній заяві.
09.06.2023 на адресу суду від представника відповідача-1 надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що з прийняттям Закону №1058-IV він набув статусу провідного закону у сфері пенсійного страхування, яким врегульовано усі правовідносини пов`язані з функціонуванням системи пенсійного страхування, призначенням, перерахунком і виплатою пенсій. Таким чином, Законом №1058-IV передбачено його пріоритет над іншими Законами України та іншими нормативно-правовими актами у сфері пенсійного страхування. У відповідності до приписів ст. 114 Закону №1058-IV право на призначення позивачу пенсії на пільгових умовах виникне в 55 років. Також періоди роботи ОСОБА_1 з 12.11.1991 по 01.01.2004; з 01.01.2004 по 01.08.2010 та з 01.09.2012 по 21.09.2018 було правомірно не зараховано до пільгового стажу роботи позивача, у зв`язку з тим, що надана позивачем довідка на підтвердження пільгового стажу оформлена з порушенням постанови КМУ №637 від 12.08.1993. Отже, підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах наразі відсутні.
19.06.2023 на адресу суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано аналогічну правову позицію, що і в позовній заяві.
Згідно положень ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 31.01.2023 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 38 років 04 місяці 07 днів, пільговий стаж 00 років 00 місяців 00 днів.
До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідки №14 від 24.01.2023, оскільки відсутні підписи начальника відділу кадрів та головного бухгалтера, що порушує вимоги Додатка №5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з відмовою відповідачів у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах.
Частиною 2 пунктом 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в чинні редакції, згідно із висновками рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ, а не Закону №1058-ІV.
Відтак, суд доходить висновку, що відмова відповідача-2 у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 через відсутність у позивача 55-річного віку є протиправною.
Що стосується не зарахування до пільгового стажу позивача по Списку №2 періодів його роботи з 12.11.1991 по 01.01.2004; з 01.01.2004 по 01.08.2010 та з 01.09.2012 по 21.09.2018, то з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 11.11.1991, вона з 12.11.1991 по 01.01.2004, з 01.01.2004 по 01.08.2010, з 01.09.2012 по 21.09.2018 працювала молодшою медсестрою у Нікопольській інфекційній лікарні.
Згідно Списків №2 виробництв , робіт, професій , посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановами Ради міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956, Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, №36 від 16.01.2003, №461 від 24.06.2016, посада позивача віднесена до Списку №2 (молодший медичний персонал в інфекційних установах).
З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем-2 було протиправно відмовлено ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу по Списку №2 періодів її роботи з 12.11.1991 по 01.01.2004; з 01.01.2004 по 01.08.2010 та з 01.09.2012 по 21.09.2018, у зв`язку з чим, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу по Списку №2 періоди роботи позивача з 12.11.1991 по 01.01.2004; з 01.01.2004 по 01.08.2010 та з 01.09.2012 по 21.09.2018.
Що стосується не зарахування у подвійному розмірі до страхового стажу позивача періодів його роботи з 19.10.1992 по 10.08.1995, з 01.06.2002 по 30.06.2002, з 01.02.2003 по 28.02.2003, з 01.05.2003 по 31.05.2003, з 01.08.2003 по 31.08.2003, з 01.10.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 01.08.2010; з 01.09.2012 по 21.09.2018, з 03.10.2018 по 28.03.2023, то з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 11.11.1991, вона з роботи з 19.10.1992 по 10.08.1995, з 01.06.2002 по 30.06.2002, з 01.02.2003 по 28.02.2003, з 01.05.2003 по 31.05.2003, з 01.08.2003 по 31.08.2003, з 01.10.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 01.08.2010; з 01.09.2012 по 21.09.2018 працювала у Нікопольській міській лікарні (інфекційне відділення), з 03.10.2018 по 31.01.2023 працює у АТ «Нікопольський завод феросплавів» (по дату звернення до органів ПФУ) ().
Приписами частин першої-третьої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Положеннями статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Аналогічна правова позиція щодо застосування положень статті 24 Закону №1058-IV та статті 60 Закону №1788-ХІІ викладена у постановах Верхового Суду від 04.12.2019 у справі №689/872/17 та від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, які, у силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковими для врахуванням.
Таким чином, робота у лікарні на посаді медсестри інфекційного відділення дає право на зарахування стажу роботи у цьому закладі у подвійному розмірі.
З огляду на що, періоди роботи ОСОБА_1 з 19.10.1992 по 10.08.1995, з 01.06.2002 по 30.06.2002, з 01.02.2003 по 28.02.2003, з 01.05.2003 по 31.05.2003, з 01.08.2003 по 31.08.2003, з 01.10.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 01.08.2010; з 01.09.2012 по 21.09.2018 підлягають зарахуванню до страхового стажу у подвійному розмірі.
Щодо зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи ОСОБА_1 з 03.10.2018 по 31.01.2023 у АТ «Нікопольський завод феросплавів» на посаді шихтувальника, то з цього приводу суд зазначає, що означений період роботи позивача не підпадає під визначення ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а отже підстав для його зарахування до страхового стажу саме у подвійному розмірі не вбачається, з огляду на що, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, суд враховує таке.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що задоволення зазначеної позовної вимоги буде втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та прийняттям рішення замість нього, що не входить до компетенції суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Таким чином, належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 31.01.2023 та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 06.02.2023.
Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 для призначення пенсії в якості стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно «Списку №2 виробництв, робіт, професій , посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» періоди з 12.11.1991 по 01.01.2004; з 01.01.2004 по 01.08.2010 та з 01.09.2012 по 21.09.2018.
Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 у подвійному розмірі до страхового стажу періоди з 19.10.1992 по 10.08.1995, з 01.06.2002 по 30.06.2002, з 01.02.2003 по 28.02.2003, з 01.05.2003 по 31.05.2003, з 01.08.2003 по 31.08.2003, з 01.10.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 01.08.2010; з 01.09.2012 по 21.09.2018.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 31.01.2023 та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А. Ю. Рищенко