Справа № 620/6996/23
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/6996/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) 24.05.2023 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач), у якому просить визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 №19 від 19.01.2023 в частині самовільного залишення ним військової частини 16.10.2022 (дезертирування), призупинення строку військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні з 22.12.2022.

Свої вимоги мотивує тим, що єдиним належним та допустимим доказом вчинення особою адміністративного чи кримінального правопорушення можуть бути постанова/вирок суду про визнання цієї особи винною у вчиненні такого правопорушення, яка/який набрала/в законної сили. Разом з тим, по факту самовільного залишення військової частини до кримінальної та адміністративної відповідальності позивач не притягувався. Станом на 19.01.2023 факт самовільного залишення ним військової частини у встановленому законом порядку підтверджений не був. Таким чином, визнаючи позивача оскаржуваним наказом таким, що самовільно залишив військову частину, позбавляючи його з 22.12.2022 всіх видів забезпечення, відповідачем порушено положення частини другої статті 24 Закону №2232-ХІІ та Порядку №260. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що чинним законодавством не передбачено видання командиром військової частини наказу, яким особа визнається такою, що самовільно залишила військову частину чи місце служби. Разом з тим, позивач наголошує, що не прибув одразу після відпуски до місця несення служби у зв`язку із тяжкою хворобою та амбулаторним лікуванням вдома. Враховуючи наведене, вважає спірний наказ у частині, що стосується самовільного залишення в/ч НОМЕР_1 16.10.2022, протиправним.

Ухвалою судді від 27.06.2023 поновлено позивачу строк на звернення до суду з позовом, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу 15-дений строк з дня вручення вказаної ухвали для надання відзиву на позов.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав відзив на позов та зазначив, що після закінчення відпустки сержант ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 не повернувся, на даний час місце його перебування не відоме, будь-яких належних документів про продовження відпустки або лікування у медичних закладах ним надано не було. Враховуючи наведене, за наслідками службового розслідування позивача увільнено від займаної посади, зараховано у розпорядження, як військовослужбовця, що відсутній понад 10 діб, до повернення його у частину, копії матеріалів направлено до Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил для прийняття правового та процесуального рішення, 22.12.2022 до Єдиного реєстру судових розслідувань внесено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ознаками статті 408 КК України. При цьому, представник відповідача зазначив, що після вирішення питання про притягнення/звільнення ОСОБА_1 до/від кримінальної відповідальності, командуванням частини буде прийнято відповідне рішення щодо його звільнення з військової служби або продовження проходження служби. Додатково представник відповідача зауважив, що після завершення лікування, проходження ВЛК, закінчення строку відпустки, позивач зобов`язаний був повернутися до в/ч НОМЕР_1 та у випадку необхідності мав звернутися за медичною допомогою виключно до військово-медичних закладів охорони здоров`я Міністерства оброни України, а саме медичної роти частини, де після обстеження його повинні були направити на подальше лікування до військово-медичних закладів охорони здоров`я.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд враховує таке.

ОСОБА_1 наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 24.05.2022 №145 зарахований до списків особового частини на посаду стрільця-помічника гранатометника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону як такий, що прибув з Ніжинського РТЦКтСП Чернігівської області (а.с. 6).

Під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації у Донецькій області 08.08.2022 позивач одержав вогнепальне сліпе осколкове поранення м`яких тканин правої поперекової ділянки з наявністю сторонніх предметів, закриту черепно-мозгову травму, СТМ, акубаротравму (а.с.9).

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні, а саме:

з 09.08.2022 по 12.08.2022 в КНП «МКЛ №16» ДМР м. Дніпро (а.с. 10);

з 12.08.2022 по 22.08.2022 в ВМКЦ ЗР м. Львів (а.с. 11);

з 22.08.2022 по 09.09.2022 в КНП «УМБКЛ» УМР (а.с. 12).

Відповідно до довідки ВЛК від 09.09.2022 №6815 захворювання позивача, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 81 Графи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 визнано таким, що потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с. 8).

На підставі зазначеного командиром в/ч НОМЕР_1 видано позивачу відпускний квиток терміном на 30 діб (в період з 13.09.2022 по 12.10.2022). По закінченню строку відпустки зобов`язано військовослужбовця з`явитись до місця служби (у місце розташування в/ч НОМЕР_1 ) 13.10.2022 (а.с. 13).

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на підставі витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.12.2022 №0002047, командиром в/ч НОМЕР_1 винесено наказ від 14.01.2023 №10-РС, яким ОСОБА_1 увільнено від займаної посади, призупинено позивачу військову службу у Збройних Силах України з 22.12.2022 (а.с. 46).

Враховуючи зазначене, наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 19.01.2023 №19 ОСОБА_1 з 22.12.2022 виключено зі списків особового складу, призупинено строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії, вислуги у військовому званні як такого, що самовільно залишив військову частину 16.10.2022 (дезертирував), увільненого від займаної посади та якому призупинено військову службу у Збройних Силах України (а.с. 7).

З 21.01.2023 позивача взято на військовий облік у Ніжинському РТЦКтСП, про що проставлено відповідну відмітку в його військовому квитку серії НОМЕР_2 (а.с. 16-17).

Вважаючи наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 19.01.2023 №19 в частині самовільного залишення військової частини 16.10.2022 (дезертирування), призупинення строку військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні з 22.12.2022 протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною шостою статті 2 Закону №2232-XII передбачено наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про Загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено на території України воєнний стан (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18 квітня 2022 року №259/2022, від 17 травня 2022 року №341/2022, від 12 серпня 2022 року №573/2022, від 7 листопада 2022 року №757/2022, від 06 лютого 2023 року №58/2023, від 01 травня 2023 року №254/2023).

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №2232-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Так, пунктом 144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення), передбачено, що для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до пункту 144-2 Положення, військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.

Пунктом 144-4 Положення передбачено, що у разі прибуття до місця служби військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини з`ясовує підстави його відсутності і негайно інформує про це орган досудового розслідування та орган управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням.

Отже, за змістом вказаних норм, у випадку самовільного залишення військовослужбовцем військової частини або місця служби, служба такого військовослужбовця призупиняється, йому не виплачується грошове та не здійснюється продовольче, речове, інші види забезпечення. Для встановлення обставин самовільного залишення військової частини або місця служби, може бути проведено службове розслідування, за результатами якого вирішується питання щодо притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до матеріалів справи з 22.12.2022 ОСОБА_1 обліковується у в/ч НОМЕР_1 як військовослужбовець, який самовільно залишив військову частину (дезертирував), у зв`язку із чим наказом від 19.01.2023 №19 був знятий з усіх видів забезпечення, виключений зі списків особового складу. Підставою для цього став наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 14.01.2023 №10-РС, прийнятий відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.12.2022 №0002047.

Разом з тим, суд зазначає, що наказ в/ч НОМЕР_1 від 14.01.2023 №10-РС, яким позивача увільнено від займаної посади та з 22.12.2022 призупинено службу в Збройних Силах України ОСОБА_1 не оскаржується, його правомірність під сумнів не ставилась.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06 вересня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ).

Суддя С.В. Бородавкіна