Справа № 540/8647/21
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 540/8647/21

Категорія: 102010000 Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е. В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання публічної інформації за запитом від 13.10.2021 та недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію

зобов`язати Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області розглянути запит від 13.10.2021 року про надання публічної інформації щодо наявності на території Херсонської району вільних земельних ділянок. Для садівництва і городництва з місцями їх розташування.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 13.10.2021 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області з запитом про надання публічної інформації, а саме - щодо наявності на території Херсонського району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з місцями їх розташування. Цей запит відповідач отримав 18.10.2021 та мав би надати відповідь не пізніше 22.10.2021.

Уточнюючи позовні вимоги, позивач зазначив, що після відкриття провадження він отримав відповідь на запит, проте вважає, що відповідач протиправно не надав публічну інформацію за запитом. При цьому, зазначає, що право на інформацію включає в себе не лише право на її отримання, а й своєчасність отримання інформації (в межах п`ятиденного строку).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо не направлення запиту на інформацію ОСОБА_1 від 18.10.2021 належному розпоряднику інформації з одночасним повідомленням про це запитувача.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області направити запит на інформацію ОСОБА_1 від 18.10.2021 належному розпоряднику інформації з одночасним повідомленням про це запитувача.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, невірне застосування норм матеріального та процесуального права, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для виходу за межі позовних вимог та не вказав конкретних органів місцевого самоврядування, які можуть бути розпорядниками запитуваної інформації, а зобов`язання відповідача направити запит відповідному розпоряднику є втручанням в дискреційні повноваження. Також вказує, що запитувана позивачем інформація потребує створення нової інформації, а не тієї яка вже створена (відображена та задокументована).

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.10.2021 року до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області надійшов запит на інформацію ОСОБА_1 , датований 13.10.2021 року, в якому запитувач просив надати інформацію про наявність на території Херсонського району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з місцями їх розташуваннями (а.с.7).

Відповідач надав ОСОБА_1 відповідь на запит, що не заперечується позивачем у заяві про уточнення позовних вимог. Запитувача інформації повідомлено, що ГУ Держгеокадастру у Херсонській області не є розпорядником інформації, оскільки повноваження розпорядження землями сільськогосподарського призначення перейшли до відповідних територіальних громад, тому з приводу запитуваної інформації йому необхідно звернутись до відповідної територіальної громади Херсонського району. При цьому зазначено про можливість використання даних публічної кадастрової карти, яка розміщена на відповідному веб-сайті.

Вважаючи бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом: - визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не направлення запиту на інформацію позивача від 18.10.2021 належному розпоряднику інформації з одночасним повідомленням про це запитувача; - зобов`язання відповідача направити запит на інформацію позивача від 18.10.2021 належному розпоряднику інформації з одночасним повідомленням про це запитувача, оскільки ГУ Держгеокадастру у Херсонській області станом на час отримання запиту позивача не був розпорядником такої інформації, проте за статусом та характером діяльності достовірно знав хто нею володіє, а тому повинен був в силу приписів ч.3 ст.22 Закону №2939-VI направленні запиту ОСОБА_1 належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це позивача.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (ч.1 ст.2 Закону).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ч.4 ст.13 Закону усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Згідно з ч.1, 2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Верховний Суд у постанові від 19.05.2022 у справі №9901/502/21 дійшов висновку, що визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом. Отримувати та/або створювати такий продукт може виключно суб`єкт владних повноважень у процесі здійснення ним своїх владних управлінських функцій. У подальшому володіти цим продуктом може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Системний аналіз викладених вище норм дає підстави для висновку, що розпорядники інформації в межах встановленого Законом строку зобов`язані надавати та оприлюднювати публічну інформацію, зокрема, за запитами на інформацію, незалежно від того, чи стосується ця інформація запитувача інформації особисто.

Разом з цим, частинами 1, 5 ст. 22 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 вказаного Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 вказаного Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 вказаного Закону. Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовий формі

Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям відображеності та задокументованості і є публічною.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (ч. 2 ст. 22 Закону України № 2939-VI).

Право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації передбачено статтею 23 Закону №2939-VI.

Згідно ч.1 ст.23 Закону №2939-VI, рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Згідно зі змістом запиту позивача ОСОБА_1 він просив відповідача надати інформацію про наявність на території Херсонського району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з місцями їх розташування.

Так, запитувана позивачем інформація належить до публічної інформації, оскільки оформлення фактично списку ділянок Херсонського району для садівництва і городництва не потребує проведення додаткового змістовного аналізу цього списку, надання роз`яснень або створення нової інформації в цьому аспекті, у зв`язку з чим доводи відповідача, що запитувана позивачем інформація потребує створення нової інформації, а не тієї яка вже створена (відображена та задокументована) судом не приймаються до уваги.

При цьому, як було зазначено, запитувача інформації повідомлено, що ГУ Держгеокадастру у Херсонській області не є розпорядником інформації, оскільки повноваження розпорядження землями сільськогосподарського призначення перейшли до відповідних територіальних громад, тому з приводу запитуваної інформації йому необхідно звернутись до відповідної територіальної громади Херсонського району. При цьому зазначено про можливість використання даних публічної кадастрової карти, яка розміщена на відповідному веб-сайті.

Тобто, причиною відмови позивачу у наданні публічної інформації відповідачем визначена відсутність у нього повноважень розпорядження землями сільськогосподарського призначення, оскільки такі перейшли до відповідних територіальних громад.

27.05.2021 року набув чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин від 28.04.2021 №1423-1Х, яким доповнено Перехідні положення Земельного кодексу України пунктом 24, згідно якого всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах територіальних громад, крім земель визначених в абз.6-12 пп.58 п.4 цього Закону, вважаються землями комунальної власності таких територіальних громад.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними (абз.16 пп.58 п.4 Закону).

Таким чином станом на 18.10.2021 року, час подання до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області запиту на інформацію від 13.10.2021 року, запитуваною інформацією володіє територіальна громада .

Проаналізувавши вищевикладені правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що запит позивача розглянутий розпорядником інформації неналежним чином та всупереч вимогам Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Так, згідно ч. 3 ст. 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

За таких обставин, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області станом на час отримання запиту позивача не був розпорядником такої інформації, проте за статусом та характером діяльності достовірно знав хто нею володіє, а тому повинен був в силу приписів ч.3 ст.22 Закону №2939-VI направленні запиту ОСОБА_1 належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це позивача, тоді як відповідач відмовив у наданні інформації с посиланням на те, що він не є розпорядником інформації та роз`яснив позивачу хто є розпорядником інформації з пропозицією самостійного звернення запитувача до належного розпорядника, що вірно зазначено судом першої інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо не направлення відповідного запиту від 18.10.2021 належному розпоряднику інформації та зобов`язав відповідача направити запит на інформацію ОСОБА_1 від 18.10.2021 належному розпоряднику інформації з одночасним повідомленням про це запитувача.

При цьому, апелянт помилково вважає, що суд втрутився в дискреційні повноваження відповідача, оскільки згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.

Відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 05 вересня 2023 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова