Справа № 754/11893/22
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Таран Н.Г.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року Справа № 754/11893/22

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кузьмишиної О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 липня 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції,

інспектора 3 роти 1 батальйону

Управління патрульної поліції Головацького О.В.

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Департаменту патрульної поліції (далі - Відповідач-1), інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Головацького О.В. (далі - Відповідач-2) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19 липня 2023 р. адміністративний позов залишено без задоволення.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Позивач, який на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.04.2022 у справі № 754/1616/22 позбавлений права керування транспортним засобом терміном на 1 рік, керував транспортним засобом, то поліцейський, після з`ясування обставин справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на всебічному і повному з`ясуванні обставин справи в їх сукупності та керуючись чинним законодавством України прийняв обґрунтовану постанову про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі, наполягаючи на протиправності та безпідставності оскаржуваної постанови про накладення на нього адміністративного стягнення.

При цьому, Апелянт стверджує, що судом першої інстанції не надано оцінки обставинам щодо безпідставної зупинки транспортного засобу з причин наявності пошкодження автомобіля, адже автомобіль патрульної поліції рухався позаду автомобіля Позивача та інспектор поліції не міг бачити пошкодження переднього бамперу.

Окрім того, на думку Апелянта, будь-які докази, яким чином екіпаж поліцейських виявив пошкодження автомобіля, Відповідачем не надано та судом вказана обставина не з`ясована.

Також, Апелянт зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що саме він керував транспортним засобом.

Крім того, Апелянт вказує на порушення Відповідачем ч. 5 ст. 258 КУпАП, якою передбачено обов`язок уповноваженої посадової особи органу поліції скласти протокол у разі оспорювання особою допущеного порушення. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення та матеріали про вчинене адміністративне правопорушення відповідно до статті 257 КУпАП надсилаються (надаються) органу (посадовій особі), уповноваженому(ій) розглядати справи про адміністративні правопорушення. Проте, справа розглянута і спірна постанова винесена Відповідачем на місці вчинення правопорушення.

Разом з тим, Апелянт вважає, що інспектор будь-якої підготовки до розгляду справи не проводив, клопотання не вирішив, докази не дослідив, які беруть участь у розгляді справи, не заслухав осіб, у зв`язку з чим відповідач порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2023 та від 23.08.2023 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, інспектором управління патрульної поліції у м. Києві 1 батальйону 3 роти Гловацьким О.В. 04.12.2022 складено постанову серії ЕАР №6247136 від 04.12.2022 про накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі.

У вказаній постанові зафіксовано, що 04.12.2022 о 13.07 год. Позивач керував транспортним засобом «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 по бульвару Верховної ради, 34, з пошкодженнями, що свідчать про причетність до ДТП, будучи позбавленим права керування транспортним засобом строком на 1 рік рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.04.2022, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. Боді камера 47209.

Позивач, вважаючи вказану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.п. 1.3, 12.4 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

П. 2.1 (а) ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Санкція ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачає, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством. Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною десятою статті 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції встановив, що постановою Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року (набрала законної сили 05.07.2022 за наслідком залишення без змін постановою Київського апеляційного суду) у справі № 754/1616/22 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування строком на 1 рік.

Отже, факт позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року у справі №754/1616/22.

Строк позбавлення права керування транспортним засобом на момент зупинки автомобіля Позивача (04.12.2022) не закінчився, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Інспектор патрульної поліції під час прийняття постанови про притягнення до адміністративної відповідальності Позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, діяв відповідно до покладених на нього повноважень, постанова прийнята з дотриманням положень діючого законодавства України, з чим погоджується колегія суддів.

Щодо доводів Апелянта про те, що у матеріалах справи відсутні докази про те, що саме позивач керував транспортним засобом, колегія суддів відхиляє, оскільки судом апеляційної інстанції оглянуто відеозапис події з боді камери патрульного поліцейського № 472091, запис від 04.12.2022, з якого вбачається, що позивач на запитання поліцейського, чому він керував даним транспортним засобом без водійських прав, відповів, що в нього, була потреба та витрачати кошти на таксі не може. Крім того, видно як позивач виходить з автомобіля - місця водія та зазначає, що везе сім`ю.

Посилання Позивача в апеляційній скарзі на те, що з матеріалів справи не вбачається, що він допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, колегія суддів вважає необґрунтованими, адже відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 127/19283/17, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Відповідно, не заслуговують на увагу доводи Апелянта про безпідставну зупинку поліцейськими транспортного засобу позивача з причин наявності пошкодження автомобіля, оскільки автомобіль патрульної поліції рухався позаду автомобіля позивача та інспектор поліції не міг бачити пошкодження переднього бамперу.

З приводу доводів Апелянта про те, що справа про вчинення ним адміністративного правопорушення розглянута інспектором поліції без дотримання вимог ст.ст. 278-279 КУпАП, оскільки інспектор не проводив будь-якої підготовки до розгляду справи, не вирішив клопотання, не дослідив докази, не заслухав осіб, які беруть участь у розгляді справи, колегія суддів зазначає, що спірна постанова винесена з дотриманням наведених законодавчих приписів.

При цьому у контексті аналізу доводів Апелянта судова колегія відзначає, що справи про правопорушення, зокрема передбачені частиною четвертою статті 126 КУпАП, розглядаються невідкладно при їх виявленні без складання протоколу і за результатами розгляду відповідної справи інспектором поліції виноситься постанова.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 вказав, скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Положеннями КпАП України, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КпАП України, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КпАП України.

Що стосується доводів Апелянта про порушення відповідачем приписів ч. 5 ст. 258 КУпАП, якою передбачено обов`язок уповноваженої посадової особи органу поліції скласти протокол у разі оспорення особою допущеного порушення, та безпідставного розгляду справи і прийняття відповідачем спірної постанови на місці вчинення правопорушення, замість надіслання протоколу на підставі ст. 257 КУпАП органу (посадовій особі), уповноваженому(ій) розглядати справи про адміністративні правопорушення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначене частиною четвертою статті 126 КУпАП, належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу другого статті 258 КУпАП, виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

За схожих обставин Верховний Суд ухвалив подібний висновок у постанові від 29 травня 2018 року у справі № №203/5176/16-а(2-а/0203/169/2016).

Надаючи оцінку таким доводам Апелянта, а також всім доводам його скарги, судова колегія приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 липня 2023 р. - без змін.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи та відповідно до приписів ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Києва від 19 липня 2023 р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судове рішення виготовлено 05 вересня 2023 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

О.М. Кузьмишина