Справа № 160/4820/23
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2023 року Справа № 160/4820/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Савченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Приватного підприємства «Нафтатранссервіс» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-
Позивач 14.03.2023 р. звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UА110080/2022/100028/1 від 22.12.2022 р.
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UА110080/2022/100029/1 від 22.12.2022 р.
- визнати протиправним та скасувати картку відмови Дніпровської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА110080/2022/000327 від 22.12.2022 р.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що при митному оформленні товару за митною декларацією, який ввозився на митну територію України, ним було визначено його митну вартість за основним методом за ціною договору (контракту) та на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару надано митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному у частині 2 статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), підтверджують митну вартість товару та містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товару, подані документи не містять розбіжностей. Проте, відповідачем було протиправно відмовлено йому у прийнятті митної декларації та митному оформлені пропуску задекларованого товару та прийнято неправомірне, необґрунтоване та безпідставне рішення про коригування митної вартості товарів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2023 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
17 квітня 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він зазначив, що відповідачем зроблено висновок, що декларантом не надано всіх додаткових документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-3 ст.53 МКУ, а в наданих документах відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає платі за ці товари. Однак, така позиція відповідача є жодним чином не обґрунтованою та не законною. Весь масив наданих нами документів загалом підтверджує заявлену митну вартість товару та не створює підстав для формування будь-яких сумнівів щодо такої вартості.
18 квітня 2023 року від відповідача надійшли заперечення, в яких вони зазначили, що доводи позивача, зазначені у відповіді на відзив, відображають не згоду позивача із правовою позицією відповідача та фактичним дублюванням доводів, зазначених у позові. З огляду на зазначене, відповідач вважає, що необхідності у дублюванні висловленої у відзиві позиції, в т.ч. щодо результатів митного контролю з урахуванням додатково наданих документів, немає.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст.257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено, що 22.09.2022 р. між Приватним підприємством «Нафтатранссервіс» та ESYA TRADE ITHALAT IHRACAT VE TICARET SIRKETI (Турецька Республіка) було укладено зовнішньоекономічний контракт № 096 на поставку в Україну товарів.
Відповідно до п. 1.1. цього Контракту, продавець передає (постачає), а покупець приймає та оплачує товар, найменування та обсяг якого визначається у Додатку №1 до Контракту.
Згідно із п. 2.2. цього Контракту, умови постачання визначаються згідно Інкотермс у редакції 2010 року, СРТ/Україна, Кривий Ріг, вул.Медова 48а.
Відповідно до п. 2.5. цього Контракту, перелічено, зокрема, документи, які продавець повинен надати покупцю.
Згідно із п. 3.1. цього Контракту, ціна Товару визначається Сторонами в Доларах США та вказується в Додаткову угоду на кожну партію Товару.
Відповідно до п. 3.2. цього Контракту, ціна Товару, вказана у відповідній додатковій угоді, включає: кінцеву вартість Товару з урахуванням експортного оформлення із сплатою вивізного мита; вартість упакування, фасування, маркування, піддонів; а також можливі страхові витрати, без урахування вартості розвантаження.
Згідно із п. 3.3. цього Контракту, загальна вартість Товару, переданого (поставленого) за Контрактом, складає суму вартості Товару за всіма Додатковими угодами.
Відповідно до додатку №1 до зовнішньоекономічного контракту від 22.09.2022 р. №096 цей додаток №1 визначає найменування та об`єм, а також вимоги до упаковки та маркування товару, який може бути поставлений, згідно умов цього Контракту: базова олія SN350. 300.0 т., упаковка: наливом у пластикові кубові ємності ІВС, поставлені на дерев`яні палети або без палет, маркування: при поставках фасованого товару маркування наноситься на етикетки та тару або без маркування.
Відповідно до додатку №2 до зовнішньоекономічного контракту від 22.09.2022 р. №096 цей додаток №2 визначає якісні характеристики товару, що поставляється за контрактом.
Відповідно до додаткової угоди № 3 до зовнішньоекономічного контракту від 22.09.2022 р. №096 сторони узгодили ціну, умови поставки та оплати, вартість доставки, а саме:
- ціна товару: 1270, 00 доларів США за одну тонну, нетто;
- умови поставки: СРТ, вул. Медова, 48а, м. Кривий Ріг, Україна (п.3); автомобільним транспортом (п.7); поставка здійснюється впродовж 3-х робочих днів з моменту надходження грошових коштів на банківський рахунок Продавця (п.8);
- умови оплати: 100% попередня оплата на підставі Проформи-Інвойса Продавця банківським переказом впродовж трьох банківських днів від дати отримання Проформи- Інвойса (п.10);
- вартість доставки: 4300,00 доларів США за автомобіль (п.5).
22 листопада 2022 року, сторонами були укладені зміни 1 до Додаткової угоди №3 від 22.09.2022 р., якими вартість доставки була збільшена до 4400, 00 доларів США за автомобіль.
22 листопада 2022 року, в рамках планованих до поставки 300 тонн базового масла SN350, Постачальником було виставлено Покупцю Проформу-Інвойс №096-2 на поставку 42, 900 тонн на 63 283, 00 доларів США, що включає в себе:
- вартість масла: 54 483, 00 доларів США (42, 900 тонн * 1270, 00 доларів США);
- вартість доставки: 8 800, 00 доларів США (4400,00 доларів США * 2 автомобіля).
23 листопада 2022 року ПП «Нафтатранссервіс» на виконання умов Контракту здійснило оплату вищевказаної суми, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №50.
Митна вартість товару заявлена декларантом за основним методом.
105-2 - Контроль правильності визначення митної вартості товарів; Наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству. Необхідно посилити контроль правильності визначення митної вартості.
106-2 - Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів. ст. 54 МКУ. 1. Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. 2. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 МКУ. Перелік індикаторів ризику згідно листа Держмитслужби №08-2/24-01/7/984 від 07.02.2022. Товар №1 Індикатори ризику: 3.3.4 - заявлено митну вартість товарів за рівнем нижчим, ніж рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.
2) Відповідно п.3.2 контакту №096 від 22.09.2022 р. ціна товару враховує можливі страхові витрати. Відповідно до наданих товаро-супровідних документів, відсутні відомості щодо наявності/відсутності витрат на страхування вантажу. Зазначене свідчить про можливе не включення до заявленої митної вартості товару складових митної вартості, передбачених п.10 статті 58 МКУ.
Враховуючи зазначене та керуючись положенням частини 2, 3 статті 53 та частини 5 статті 54 Митного кодексу, декларанту запропоновано надати до митного органу наступні документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;
4) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
6) копію митної декларації країни відправлення.
При проведенні перевірки документів, які додатково надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, митним органом виявлено таке:
1) В інвойсі із третіми особами №0175 від 10.06.2022 р., виданим TURKMENBASHY OIL PROCESSING COMPLEX, відсутнє посилання на договір (угоду, контракт) із третіми особами №022 від 03.06.2022 р., пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) В інвойсі №0175 від 10.06.2022 р. зазначено вагу товару 21,225 тон, а в контракті №022 від 03.06.2022 р. зазначено вагу товару 3200,00 тон, тобто вказано лише вагу товару та відсутні інші реквізити або посилання, необхідні для ідентифікації задекларованої партії товару за МД №UA110080/2022/004767;
3) Інвойс №0175 від 10.06.2022 р. сформований на умовах поставки EXW з ціною товару 1,08 дол. США/кг, Проформа-інвойс №096-2 від 22.11.2022 р. сформований на умовах поставки CPT з ціною товару 1270 дол. США/т., але не надано документів, які підтверджують вартість фрахту у розмірі 8800 дол. США у проформі-інвойс №096-2 від 22.11.2022 р. на умовах поставки CPT;
5) МД країни відправлення 22351900AN00001777 від 28.07.2022 р. являється МД від TURKMENBASHY OIL PROCESSING COMPLEX (Туркменістан) до ESYA TRADE ITHALAT IHRACAT VE TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) та не містить інформації, що дозволяє ідентифікувати партію товару;
6) Документ PRICE LIST б/н від 10.11.2022 р. сформований на умовах поставки CPT без зазначення місця доставки. При цьому даний документ містить конкретну кількість товару, що викликає сумнів у знеособленості прайс-листа та сумнів, чи призначений він для широкого кола осіб, а не для обмеженого кола (конкретних покупців);
7) У документі - Лист б/н від 24.11.2022 р. є посилання на контракт №048 від 01.11.2022 р., який не надано.
9) Виписка з бухгалтерської документації - Акт звірки взаєморозрахунків від 12.12.2022 р. містить інформацію щодо оплати товару за проформою 096-2 без зазначення дати, тому відсутнє підтвердження ціни, що фактично сплачена на умовах передплати за товар.
На підставі п.5 ст.55 МКУ в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості та за результатами розгляду наявних документів, митним органом застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-а - метод за ціною договору щодо ідентичних товарів відповідно до наявної у митного органу інформації щодо вартості оцінюваного товару, раніше ввезеного, відповідно до положень статті 59 МКУ.
Прийнято рішення про коригування митної вартості від 22.12.2022 р. №UA110080/2022/100028/1 та від 22.12.2022 р. №UA110080/2022/100029/1.
Позивач не погоджується із вищевказаним оскаржуваними рішеннями відповідача, просить визнати їх протиправними та скасувати, посилаючись на те, що ним були надані митному органу всі документи, які підтверджують митну вартість товару, визначені ст.53 Митного кодексу України та розбіжності вказані митним органом не впливають на визначення митної вартості товару та не можуть бути підставою для витребування додаткових документів у декларанта за приписами ст.ст.52, 53 МК України.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Суд зазначає, що ч.2 ст.53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України слідує, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, у частині третій якої встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, гласності та прозорості.
За правилами ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
З наведеним висновком кореспондуються положення п.2 ч.5 ст.54 Митного кодексу України, за змістом якої відповідач має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.
Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.
Відповідно до ч.3 ст.54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування, відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
За приписами ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до ч.ч.2-8 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості, згідно з положеннями статей59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 7 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Також за приписами частин першої, другої статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Системний аналіз вказаних положень Митного кодексу України дає підстави дійти висновків, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 Митного кодексу України).
Згідно з частиною шостою статті 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.06.2019 р. в адміністративній справі №803/667/17.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 МК України.
Судом встановлено, що відповідач, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявленої позивачем, дійшов висновку, що в наданих декларантом документах міститься ряд розбіжностей, наявність яких унеможливлює підтвердження всіх числових значень складових митної вартості, однак, суд не погоджується з цими висновками митного органу, з огляду на таке.
Надаючи оцінку доводам відповідача, які стали підставою для прийняття спірних рішень про коригування митної вартості товарів, суд зазначає таке.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митних декларацій, митницею встановлені такі розбіжності:
1) В інвойсі із третіми особами №0175 від 10.06.2022 р., виданим TURKMENBASHY OIL PROCESSING COMPLEX, відсутнє посилання на договір (угоду, контракт) із третіми особами №022 від 03.06.2022 р., пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) В інвойсі №0175 від 10.06.2022 р. зазначено вагу товару 21,225 тон, а в контракті №022 від 03.06.2022 р. зазначено вагу товару 3200,00 тон, тобто вказано лише вагу товару та відсутні інші реквізити або посилання, необхідні для ідентифікації задекларованої партії товару за МД №UA110080/2022/004767;
3) Інвойс №0175 від 10.06.2022 р. сформований на умовах поставки EXW з ціною товару 1,08 дол. США/кг, Проформа-інвойс №096-2 від 22.11.2022 р. сформований на умовах поставки CPT з ціною товару 1270 дол. США/т., але не надано документів, які підтверджують вартість фрахту у розмірі 8800 дол. США у проформі-інвойс №096-2 від 22.11.2022 р. на умовах поставки CPT;
5) МД країни відправлення 22351900AN00001777 від 28.07.2022 р. являється МД від TURKMENBASHY OIL PROCESSING COMPLEX (Туркменістан) до ESYA TRADE ITHALAT IHRACAT VE TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) та не містить інформації, що дозволяє ідентифікувати партію товару;
6) Документ PRICE LIST б/н від 10.11.2022 р. сформований на умовах поставки CPT без зазначення місця доставки. При цьому даний документ містить конкретну кількість товару, що викликає сумнів у знеособленості прайс-листа та сумнів, чи призначений він для широкого кола осіб, а не для обмеженого кола (конкретних покупців);
7) У документі - Лист б/н від 24.11.2022 р. є посилання на контракт №048 від 01.11.2022 р., який не надано.
9) Виписка з бухгалтерської документації - Акт звірки взаєморозрахунків від 12.12.2022 р. містить інформацію щодо оплати товару за проформою 096-2 без зазначення дати, тому відсутнє підтвердження ціни, що фактично сплачена на умовах передплати за товар.
Щодо зауважень митного органу суд зазначає таке:
У пунктах 3, 7 та 9 висновків Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України, в редакції від 13.03.2012 року, яка затверджена постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року № 2, вказано, що суперечності у відомостях щодо умов оплати товару в документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта; платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж (у разі коли відповідно до умов відповідних зовнішньоекономічних договорів такий авансовий платіж мав здійснюватися лише після отримання декларантом рахунку-фактури, інвойсу), не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару; ситуація, коли сума коштів, зазначена у платіжному дорученні з оплати за оцінюваний товар, не відповідає ціні цього товару, зазначеній в інших документах, доданих до вантажної митної декларації, не є підставою для твердження про розбіжність у документах, а тому для сумнівів у правильності визначення митної вартості.
Умови оплати товару 100% на підставі проформи-інвойсу (Додаткова угода № 3 від 22.09.2022 року).
За вказаних обставин платіжне доручення та проформа-інвойс кореспондуються між собою.
Інвойс, засвідчений підписом та скріплений печаткою, є допустимим засобом доказування митної вартості, допоки орган доходів і зборів не доведе, що такий інвойс отримано з порушенням закону.
Наданий до митного оформлення позивачем рахунок-фактура повністю підтверджує митну вартість товару.
Таким чином, суд відхиляє даний довод відповідача.
2) «Відповідно п.3.2 контракту №096 від 22.09.2022 ціна товару враховує можливі страхові витрати. Відповідно до наданих товаро-супровідних документів, відсутні відомості щодо наявності/відсутності витрат на страхування вантажу. Зазначене свідчить про можливе не включення до заявленої митної вартості товару складових митної вартості, передбачених п.10 статті 58 МКУ.»
У пункті 5 висновків Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України, в редакції від 13.03.2012 року, яка затверджена постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року № 2, якщо за твердженням декларанта страхування не здійснювалося, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість якщо митниця стверджує, що страхування все ж такі здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту.
Згідно наданої позивачем довідки від 15.12.2022 року № 15/12/22/1 товар не був застрахований.
За вказаних обставин судом відхиляється даний довод відповідача.
3) «В інвойсі із третіми особами №0175 від 10.06.2022, виданим TURKMENBASHY OIL PROCESSING COMPLEX, відсутнє посилання на договір (угоду, контракт) із третіми особами №022 від 03.06.2022, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається. В інвойсі №0175 від 10.06.2022 зазначено вагу товару 21,225 тон, а в контракті №022 від 03.06.2022 зазначено вагу товару 3200,00 тон, тобто вказано лише вагу товару та відсутні інші реквізити або посилання, необхідні для ідентифікації задекларованої партії товару... Інвойс №0175 від 10.06.2022 сформований на умовах поставки EXW з ціною товару 1,08 дол.США/кг.»
Вищевказаний контракт та інвойс укладалися між TURKMENBASHY OIL PROCESSING COMPLEX та ESYA TRADE ITHALAT IHRACAT VE TICARET LIMITED SIRKETI.
Інвойс із третіми особами №0175 від 10.06.2022 року наданий позивачем до митного оформлення не стосується митного оформлення товару, яке здійснює позивач.
Даний документ надавався позивачем на підтвердження що придбавалося ESYA TRADE ITHALAT IHRACAT VE TICARET LIMITED SIRKETI y TURKMENBASHY OIL PROCESSING COMPLEX та масло, що придбавалося підприємством у ESYA TRADE ITHALAT IHRACAT VE TICARET LIMITED SIRKETI - це масло одного і того самого типу, а саме базове масло (base oil) SN350.
За вказаних обставин суд відхиляє даний довод відповідача.
У пункті 14 висновків Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України, в редакції від 13.03.2012 року, яка затверджена постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року № 2, вказано, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Вартість поставки товару 4400 доларів США за одну машину; постачання здійснюється автомобільним транспортом (Зміни № 1 до Додаткової угоди № 3 від 22.09.2022 року)
У проформі інвойсі зазначена вартість фрахту 8800 дол. США, тобто за дві машини.
За вказаних обставин суд зазначає, що позивачем додано до митного органу документ на підтвердження вартості фрахту 8800 дол. США, беручи до уваги те, що Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів
За вказаних обставин суд відхиляє даний довод відповідача.
5) «Виписка з бухгалтерської документації - Акт звірки взаєморозрахунків від 12.12.2022 - містить інформацію щодо оплати товару за проформою 096-2 без зазначення дати, тому відсутнє підтвердження ціни, що фактично сплачена на умовах передплати за товар.»
Вищевказане спростовується фактичними обстввинами - в Акті звірки взаєморозрахунків від 12.12.2022 року вказано, що оплата відбулася 23.11.2022 року. Крім того, ця ж дата платежу вказана в платіжному дорученні в іноземній валюті №50 від 23.11.2022 року.
6) «У графі 31 МД невірно вказано код пакування (РХ - Піддон/палет), замість вірного- 8А - Піддон/палет дерев`яний...»
Вищевказана інформація, що вказана в картці відмови взагалі не може бути підставою ані для відмови у митному оформленні товарів, ані для коригування заявленої митної вартості, оскільки вона не має жодного впливу на кількісні показники, що формують митну вартість товару.
7) У документі - Лист б/н від 24.11.2022 р. є посилання на контракт №048 від 01.11.2022 р., який не надано.
Вказана обставина не має жодного впливу на кількісні показники, що формують митну вартість товару.
Вказана обставина не має жодного впливу на кількісні показники, що формують митну вартість товару.
Отже, з цього приводу суд зазначає, що наведені зауваження митниці не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), оскільки вказані обставини не впливають на числові значення формування митної вартості товару.
У рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
У рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що надані позивачем до митного оформлення документи, повною мірою підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають протиріч та розбіжностей, які б не дозволяли митному органу провести обчислення митної вартості за основним методом, а тому вказані митницею у спірному рішенні обставини не можуть бути підставами для відмови у прийнятті митної вартості товару, заявленої позивачем, та коригування такої митної вартості.
Зважаючи на те, що під час митного оформлення митницею не було висловлено жодних обґрунтованих сумнівів щодо розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості товарів у вищенаведеній поданих декларантом документах щодо ціни товару, про що свідчить аналіз змісту спірного рішення про коригування митної вартості товару, слід дійти висновку, що наведені документи не містили жодних розбіжностей саме у числових значеннях складових митної вартості товарів, у зв`язку із чим наявні підстави вважати, що митний орган не навів жодних обґрунтованих сумнівів щодо неможливості визначення митної вартості товарів за поданими декларантом документами, а тому відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не мав правових підстав для витребування додаткових документів у декларанта.
З огляду на вищезазначене, зауваження митного органу до наданих на підтвердження заявленої митної вартості товарів документів, що викладені у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, суд вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.
У зв`язку з наведеним суд вважає, що доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, не є підставою для витребування додаткових документів у декларанта та для коригування заявленої ним митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. А надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Суд також звертає увагу, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не можуть слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Законом чітко встановлено умови, за наявності яких, у відповідача виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.
Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
На думку законодавця, сумніви є обґрунтованими, якщо документи: містять розбіжності; наявні ознаки підробки; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, приписи закону зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, відповідач повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Натомість, під час розгляду цієї справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Суд зазначає, що досліджені первинні документи, які також були подані позивачем до митного органу, повністю підтверджують митну вартість товару, задекларовану за основним методом.
Відповідачем не надано належних та переконливих доказів того, що подані декларантом для митного оформлення документи не надавили можливості встановити всі складові митної вартості товари, мали розбіжності або виправлення, у зв`язку з чим рішення митного органу про коригування митної вартості товару не можуть вважатися обґрунтованими та правомірними.
Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Згідно з ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 8052 грн.
Предметом позову є два рішення про коригування митної вартості товарів, а тому позивач повинен сплатити судовий збір за дві майнові позовні вимоги у розмірі 5368 грн.
Позовні вимоги: скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення разом із позовними вимогами: скасувати рішення про коригування митної вартості товарів, є однією позовною вимогою (одним способом захисту прав та законних інтересів позивача), а тому позивач не повинен був сплачувати судовий збір окремо за позовну вимогу: скасувати картку відмови митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду у розмірі 5386 грн. належить стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Решта судового збору у розмірі 2684 грн., які сплатив позивач, може бути повернутий позивачу з Державного бюджету України, як внесений судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UА110080/2022/100028/1 від 22.12.2022 р.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UА110080/2022/100029/1 від 22.12.2022 р.
Визнати протиправним та скасувати картку відмови Дніпровської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА110080/2022/000327 від 22.12.2022 р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя А.В. Савченко