Справа № 240/25901/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 вересня 2023 року м. Житомир справа № 240/25901/23

категорія 112010201

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Окис Т.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

установив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати їй пенсії по втраті годувальника, призначеної на неповнолітнього сина ОСОБА_2 , пенсії по втраті годувальника призначеної на неповнолітню доньку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та містить такі недоліки.

За приписами частини 2 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з частиною 1 статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

При цьому, як визначено у частині другій 2 цієї правової норми, здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручення ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що учасник справи, який володіє адміністративною процесуальною дієздатністю, може особисто брати участь в розгляді адміністративної справи або доручати ведення справи представникові. У разі ж визнання особи судом недієздатною, така участь здійснюється через її опікуна/піклувальника.

Частиною 1 статті 34 Цивільного кодексу України визначено, що повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Згідно з частиною 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини 1 статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Таким чином, чинним законодавством передбачено виключний перелік випадків, коли права, свободи та інтереси можуть представляти законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Це можливе у разі, якщо така особа є малолітньою чи неповнолітньою, тобто не досягла 18-річного віку - віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, або ж така особа визнана у встановленому законом порядку недієздатною.

Згідно з пунктами 4, 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

У контексті наведеного позовна заява повинна містити максимально чітко і зрозуміло сформовані позовні вимоги, звернені до конкретного відповідача.

Відповідно до частини 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як слідує з позовної заяви, ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання дії протиправними щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати їй пенсії по втраті годувальника, призначеної на неповнолітнього сина ОСОБА_2 , доньку ОСОБА_3 та доньку ОСОБА_4 .

Проте, як слідує з позовної заяви, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України у Житомирській області та отримує пенсію по втраті годувальника призначену на неповнолітнього сина ОСОБА_2 , неповнолітню доньку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відтак, спірні правовідносини стосуються неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником яких є ОСОБА_1 , яка, в свою чергу, має право на звернення до суду в інтересах неповнолітніх дітей.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно визначитися із суб`єктним складом учасників справи, а саме правильно зазначити позивачів, якими є неповнолітні діти.

Окрім цього, приписи частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI у відповідній редакції (далі - Закон).

За правилами частини 7 статті 6 Закону у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Відповідно до частини 1 статті 4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону визначено, що за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлено ставку судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2023 року приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року №2710-IX встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2684,00 грн.

З огляду на викладене, розмір судового збору за подання позову складає 1073,60 грн. (2684,00 грн. х 0,4).

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позов має немайновий характер, тому позивачам слід сплатити судовий збір відповідно до статті 4 Закону за подання позову немайнового характеру, тобто в розмірі 1073,60 грн кожним позивачем окремо.

До позовної заяви ОСОБА_1 додано квитанцію про сплату судового збору у сумі 1073,60 грн.

Тому, необхідно доплатити судовий збір у розмірі 2147,20 грн за ще двох позивачів.

Частинами 1 та 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом 5 днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи вище викладене, позовну заяву слід залишити без руху із встановленням ОСОБА_1 строку для усунення недоліків шляхом подання нової редакції позовної заяви, в якій визначити суб`єктний склад учасників справи та надання до суду оригіналу платіжного документа на суму 2147,20 грн за двох позивачів на такі реквізити: отримувач коштів - ГУК у Жит.обл/ТГ м.Житомир/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37976485; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача - UA4006797; код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків - 10 (десять) днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі неусунення недоліків у зазначений вище строк позовна заява буде повернута позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Окис