Справа № 280/6010/23
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

04 вересня 2023 року Справа № 280/6010/23
м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Шевченко С.О., розглянувши у підготовчому засіданні у місті Запоріжжі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Запорізької обласної прокуратури (вул.Матросова Олександра, буд.29-А, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69057; )

про стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Запорізької обласної прокуратури (далі - відповідач), в якому позивач просить суд: стягнути із Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.04.2021 у справі №280/786/21 про поновлення ОСОБА_1 в органах Запорізької обласної прокуратури на посаді із рівнозначними умовами, функціями та повноваженнями посаді прокурора Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області, починаючи з 16.04.2021 по 08.11.2021 включно в розмірі 137300,80 грн.

Ухвалою суду від 07.08.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 04.09.2023.

10.08.2023 від представника відповідача до суду надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду. В обгрунтування заяви зазначено: "... Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) (у редакції чинній до 19.07.2022), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У свою чергу, Законом України від 01.07.2022 №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП викладено в такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті ...». Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Натомість, після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. ... Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. За правовим змістом зазначених норм, строк на звернення до суду з позовом може бути поновлений заявнику виключно у разі, коли він пропущений з поважних причин, які об`єктивно позбавляли останнього реалізувати своє законне право на своєчасне звернення до суду. У позовній заяві позивач вказує, що у період з 16.04.2021 по 08.11.2021 обласною прокуратурою не виконувалось рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.04.2021 у справі №280/786/21, в частині поновлення її на посаді та в органах прокуратури України. Представник позивача вважає, що згідно з ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Позивач наполягає, що у даному випадку слід застосовувати стару редакцію ст.233 КЗпП, яка діяла до 18.07.2022 включно, та якою строк звернення до суду із позовом цієї категорії був необмеженим. Водночас, відповідно до ст.236 КЗпП визначено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Тобто, слід розмежовувати середній заробіток за час вимушеного прогулу та середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відтак, на підставі ч.3 ст.3 КАС України, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору охоплюється спеціальною нормою ч.5 ст.122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах ст.233 КЗпП України. ... Середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою в розумінні ст.2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки виконання судового рішення не входить до структури заробітної плати. Також, слід зазначити, що у даних правовшносинах не може бути застосованим висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 08.02.2022 у справі №755/12623/19, оскільки у цій справі спір стосувався стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України, що за своїм змістом є заробітною платою, а не спору про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення відповідно до положень статті 236 КЗпП України. Таким чином, виходячи із наведеного вище, вбачається, що обставини, з якими позивач пов`язує порушення своїх прав, були відомі позивачу з 09.11.2021 (дати винесення постанови Третього апеляційного адміністротивного суду від 09.11.2021 у справі №280/786/21, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю), відтак у межах даної справи позивач звернувся за судовим захистом після закінчення строків, установлених ч.5 ст.122 КАС України. ...".

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

З 19.07.2022 редакція ст.233 Кодексу законів про працю України не містить частини 2 наступного змісту - "У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.".

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (ст.233 Кодексу законів про працю України).

Згідно з п.1 Глави XIX "Прикінцеві положення" Кодексу законів про працю України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених ст.233 Кодексу законів про працю України, на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 за №211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на всій території України з 12.03.2020 був встановлений карантин.

У ч.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 за №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" зазначено про відміну з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Позов подано до суду 31.07.2023.

Таким чином, позивачем не пропущено строк звернення з позовною заявою до адміністративного суду.

З вказаних підстав суд вважає, що заява представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160, 240, 241-243, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: adm.zp.court.gov.ua/sud0870/.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.О. Прасов