Справа № 357/7444/23
Суддя: Попович О. В.
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/7444/23
Провадження № 2-а/362/47/23
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

"06" вересня 2023 р.

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича О.В. перевірив на предмет відповідності вимогам закону матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, інспектора СРПП ВП № 3 (м. Тетіїв) Білоцерківського районного відділення поліції ГУНП Київської області Мишкай Андрія Олексійовича про визнання протиправною та скасування постанови й

установив:

20 червня 2023 року позивач через представника адвоката Науменка В.Б. звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з указаною позовною заявою з вимогами визнати протиправною та скасувати постанову серії БАД № 331246 від 10 червня 2023 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 за частиною 4 статті 126, частиною 6 статті 121, частиною 5 статті 121 КУПАП, і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою від 05 липня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області передав позовну заяву за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області.

05 вересня 2023 року матеріали позовної заяви надійшли до Васильківського міськрайонного суду Київської області.

За змістом частин першої, другої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви, з-поміж іншого, з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, та чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними). Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви, суд дійшов висновку про її невідповідність вимогам процесуального закону з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Адміністративна процесуальна правоздатність - абстрактна умова володіння всіма процесуальними правами і обов`язками, яка передбачає можливість конкретної особи стати суб`єктом конкретних процесуальних правовідносин, стати персоніфікованим носієм прав і обов`язків, передбачених законом для даного суб`єкта і даних правовідносин. Тому особою, що бере участь у справі, можуть бути лише особи, які володіють процесуальною правоздатністю.

Для особистої участі в адміністративній справі недостатньо володіти лише правоздатністю, необхідна ще й адміністративна процесуальна дієздатність, тобто здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді.

Відповідно до частини другої статті 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Таким чином, змістом адміністративної процесуальної дієздатності є здатність особисто здійснювати процесуальні права та обов`язки, яка породжує відповідні юридичні наслідки. Вона визнається за фізичними особами, які досягли повноліття.

Положеннями статті 34 Цивільного кодексу України, серед іншого, передбачено, що особа вважається повнолітньою, якщо вона досягнула вісімнадцяти років.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку належним доказом наявності у позивача адміністративної процесуальної правосуб`єктності є саме паспорт громадянина України.

Крім того, в порушення частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви не додано документу про сплату судового збору.

Водночас за змістом позовної заяви позивачем заявлено клопотання про розстрочення сплати судового збору.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Порядок відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульовано статтею 8 Закону України «Про судовий збір», відповідно до частини першої якої

Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї ж статті обумовлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд констатує, клопотання позивача про розстрочення сплати судового збору жодним чином не обґрунтовано, в матеріалах позовної заяви відсутні будь-які відомості та відповідні докази щодо майнового стану позивача, його належності до визначених частиною першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» категорій чи наявності у нього передбачених статтею 5 зазначеного Закону пільг щодо сплати судового збору.

Відтак, підстави для задоволення вказаного клопотання відсутні.

Визначаючи суму судового збору, яку позивачу необхідно сплатити за звернення з цим позовом, суд виходить із такого.

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлена на рівні 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684 гривні.

З урахуванням наведеного правового регулювання та висновків Великої Палати Верховного Суду, ставка судового збору за звернення з цією позовною заявою складає 536,80 гривень.

До того ж, у порушення частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві не зазначено:

поштового індексу позивача, його номерів засобів зв`язку;

відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

обґрунтування порушення оскаржуваним рішенням відповідача прав, свобод, інтересів позивача.

Також, з урахуванням заявлених позовних вимог і обраного позивачем способу захисту, суд роз`яснює, що належним відповідачем у цій справі є відповідне управління патрульної поліції, а не його посадова особа (інспектор)

Таким чином, позивачу належить подати до суду оформлену відповідно до вимог статті 160 КАС України позовну заяву разом із її копією, копії усіх заповнених сторінок паспорту громадянина України, копію його документу про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків, та документу про сплату судового збору в розмірі 536,80 гривень.

Керуючись статтею 169 КАС України, суд

постановив:

1. Відмовити у задоволення клопотання позивача про розстрочення сплати судового збору.

2. Залишити без руху позовну заяву.

3. Надати позивачу строк у п`ять днів із дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, наведених у мотивувальній частині ухвали.

4. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не оскаржується.

Суддя О.В. Попович