Справа № 300/4769/23
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" вересня 2023 р. справа № 300/4769/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.07.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відзив на позовну заяву скеровано на адресу суду 30.08.2023 через підсистему «Електронний суд». В обґрунтування підстав відмови у задоволенні позову зазначає, що у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування індивідуальні відомості про сплату страхових внесків за період з 01.01.2004 по 31.12.2004 відсутні, що унеможливлює врахування спірного періоду підприємницької діяльності. Водночас, у матеріалах пенсійної справи відсутній акт зустрічної перевірки достовірності даних видачі довідка, а ОСОБА_1 не надано копій первинних документів за 1987-1993 роки.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін в режимі відеоконференції за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.
ОСОБА_1 07.11.2022 досягла пенсійного віку, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Калуським МВ УМВС в Івано-Франківській області 19.11.1997 (а.с. 10).
Вважаючи, що вона має необхідний для призначення пенсії страховий стажу, 01.02.2023 позивач звернулась до Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області із відповідною заявою (а.с. 53-54).
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, розгляд документів позивача за принципом екстериторіальності здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішенням від 08.02.2023 №62 у призначенні пенсії ОСОБА_1 було відмовлено. Так, згідно із вказаним рішенням, страховий стаж позивача склав 221 рік 1 місяць 6 днів, а до страхового стажу не було зараховано період з 01.09.1981 по 25.06.1987 згідно із дипломом від 27.06.1987 ПВ №718825, оскільки навчання перетинається з роботою, період членства в колегії адвокатів з 15.12.1987 згідно із записом трудової книжки від 30.10.1979 НОМЕР_2 , оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків (а.с. 82).

Крім того, у рішенні від 08.02.2023 №62 ОСОБА_1 додатково роз`яснено, що для зарахування до страхового стажу періоду з 01.09.1981 по 25.06.1987 необхідно надати уточнюючу довідку з навчального закладу про тривалість навчання за денною формою та про реорганізацію, періоду адвокатської діяльності з 15.12.1987 необхідно надати інформацію про сплату страхових внесків (а.с. 82).

18.04.2023 позивач повторно звернулась за призначенням пенсії із відповідною заявою через електронний портал пенсійних послуг ПФУ (а.с. 83).

На виконання вимог відповідача 2, викладених у рішенні від 08.02.2023 №62, позивачем надано архівну довідку від 08.03.2023 №129-А, видану Львівським національним університетом імені Івана Франка (а.с. 86), свідоцтво про державну реєстрацію підприємницької діяльності без створення юридичної особи від 30.08.1993 №636 (а.с. 88), виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ №361023 (а.с. 90-91), свідоцтва про сплату єдиного податку від 04.01.2002 серії №557221, від 02.01.2003 серії А№396934, від 01.01.2004 серії Б №437761, від 01.01.2011 серії И №173577 (а.с. 92-96), довідку про заробітну плату від 08.03.2023 №77, виданою Івано-Франківською обласною колегією адвокатів (а.с. 100).

Рішенням Головного управління ПФУ в Хмельницькій області від 25.04.2023 №62 ОСОБА_1 повторно відмовлено у призначенні пенсії. Так, із змісту вказаного рішення вбачається, що страховий стаж позивача складає 27 років 5 місяців 28 днів, Водночас за доданими документами до страхового стажу не зараховано період здійснення адвокатської діяльності, відповідно до довідки від 08.03.2023 №77, оскільки довідка не підтверджена первинними документами. Для зарахування до страхового стажу періоду адвокатської діяльності, згідно із довідкою від 08.03.2023 №77, необхідно надати первинні документи, особові рахунки за період здійснення діяльності або підтвердити факт роботи актом зустрічної перевірки (а.с. 102).

Позивач, вважаючи протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.02.2023 та від 25.04.2023 №62, звернулась до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).

За приписами статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закон України №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Як вже зазначалось судом, на момент звернення за призначенням пенсії ОСОБА_1 досягла пенсійного віку, що підтверджується копією її паспорта.

Згідно із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.02.2023 №62, страховий стаж позивача складає 21 рік 1 місяць 6 днів.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.04.2023 №62, відповідача визнається страховий стаж ОСОБА_1 в обсязі 27 років 5 місяців 28 днів.

При цьому, спірними в обох рішеннях є період здійснення позивачем адвокатської діяльності з 15.12.1987 та період підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2004.

Судом також досліджено розрахунок стажу ОСОБА_1 та з`ясовано, що відповідачами до страхового стажу позивача враховано періоди догляду за дитиною до трьох років з 05.07.1986 по 26.01.1987, з 17.03.21987 по 29.03.1987, з 12.12.1987 по 22.04.1987 та з 04.11.1989 по 03.11.1992 (а.с. 29).

Водночас, суд вказує, що довідка про заробітну плату від 08.03.2023 №77, видана Івано-Франківською обласною колегією адвокатів, містить інформацію про сплату страхових внесків по 28.02.1993 (а.с. 100).

Таким чином, із урахуванням з`ясованих обставин справи, судом зроблено висновок, що предметом даного спору є періоди з 23.04.1988 по 03.11.1989, з 04.11.1992 по 28.02.1993, з 01.01.2004 по 31.12.2004.

Щодо періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2004, судом вказується наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України №1058-IV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із ч. 4 ст. 24 Закону України №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України №1058-IV, страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За приписами пп. 2 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (надалі Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, для зарахування до страхового стажу періоду підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2004 ОСОБА_1 надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ №361023 та свідоцтво про сплату єдиного податку від 01.01.2004 серії Б №437761.

Так, згідно із випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ №361023, відомості про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 01.09.2000 (а.с. 90).

Відповідно до п. 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (надалі Постанова №637), періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

При цьому, у матеріалах справи міститься свідоцтво про сплату єдиного податку від 01.01.2004 серії Б №437761, видане суб`єкту підприємницької діяльності-фізичній особі ОСОБА_1 . Калуською ОДПІ. Термін дії свідоцтва 2004 рік (а.с. 95).

Таким чином, на переконання суду, є безпідставними посилання відповідачів на відсутність у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування відомостей про сплату страхових внесків за період з 01.01.2004 по 31.12.2004, з огляду на виконання позивачем вимог п. 4 Постанови №637 у частині надання уточнюючих документів.

Крім того, суд також зазначає, що 03.07.1998 за №727/98 Президентом України прийнято Указ «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства» (надалі Указ №727/8).

Відповідно до п. 2 Указу №727/8 (чинного на час сплати позивачем єдиного податку у період з 01.01.2004 по 31.12.2004), суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: - до місцевого бюджету 43 відсотки; - до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; - на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Згідно п. 6 Указу №727/8, суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Дію Указу №727/8 припинено згідно із Законом України від 04.11.2011 №4014-VІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності», який набрав чинності з 01.01.2012.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII, розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено пунктом 3-1, яким встановлено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно зі статтею 26 цього Закону включаються періоди, зокрема з 01.07.2000 по 31.12.2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру.

Крім того, до Порядку №22-1 законодавцем також внесено зміни та встановлено, що періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.01.2004 по 31.12.2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Таким чином, законодавчо визначеною умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2017 на спрощеній системі оподаткування є сам лише факт сплати фізичною особою-підприємцем страхових внесків, незалежно від їх розміру.

Як вже вказувалось судом, ОСОБА_1 підтвердила сплату страхових внесків у період з 01.01.2004 по 31.12.2004 свідоцтвом про сплату єдиного податку від 01.01.2004 серії НОМЕР_3 .

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2004, у який позивачем сплачені страхові внески підлягають зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 у повному розмірі, незалежно від розміру сплачених внесків.

Щодо періодів здійснення адвокатської діяльності з 23.04.1988 по 03.11.1989, з 04.11.1992 по 28.02.1993, судом вказується на таке.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до п. 1, 2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Сторонами не заперечується, а матеріалами справи підтверджується, що разом із заявами про призначення пенсії ОСОБА_1 надавала трудову книжку серії НОМЕР_4 (а.с. 69-74).

Згідно із записом №10 у вказані трудовій книжці, позивач з 15.12.1987 зарахована у члени Івано-Франквської обласної колегії адвокатів. Вказаний запис містить підпис голови колегії та засвідчений печаткою колегії (а.с. 73).

Окрім того, на виконання вимог відповідача 2, викладених у рішенні від 08.02.2023 №62, позивачем при повторному зверненні за призначенням пенсії надано довідку про заробітну плату від 08.03.2023 №77, виданою Івано-Франківською обласною колегією адвокатів (а.с. 100).

Відповідно до довідки про заробітну плату від 08.03.2023 №77, виданої Івано-Франківською обласною колегією адвокатів, ОСОБА_1 нараховувалась заробітна плата з грудня 1987 року по лютий 1991 року, у квітня 1991 року, з червня 1991 року по грудень 1991 року, у лютому 1992 року, з листопада по грудень 1992 року, з січня по лютий 1993 року (а.с. 100).

Згідно із п. 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Враховуючи, що довідка про заробітну плату містить відомості про періоди роботи у колегії адвокатів, така довідка, у розумінні п. 3 Порядку №637, є іншим документом, що містить відомості про періоди роботи, а отже мала бути прийнята відповідачами для підтвердження спірного періоду стажу.

Суд критично ставиться до аргументів відповідачів про непідтвердження даних довідки первинними документами, оскільки у примітках до вказаної довідки зазначено, що на всі виплати нараховано стразові внески (єдиний внесок), та вказано підставу видачі довідки первинні документи- особові рахунки за 1987-1993 рр., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України №1058, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 64 Закону України №1058, виконавча дирекція Пенсійногофонду та її територіальні органи мають право:

- отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України;

- проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати;

- вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених порушень законодавства про порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, здійснення фінансових операцій з коштами Пенсійного фонду та порядок їх використання;

- порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, у разі виявлення будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача страхового стажу та сплати страхових внесків за цей період страхового стажу, відповідачі мали право отримати будь-які необхідні документи або інформацію безпосередньо, а не відмовляти ОСОБА_1 у належному зарахуванні стажу.

У свою чергу, позивач покладався на легітимність добросовісних дій державного органу, на який покладено обов`язок призначати пенсії, та передбачений ст. 8 Конституції України принцип верховенства права.

Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).

В пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини, зазначив, що принцип «належного урядування» передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії», заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуце та інші проти Румунії», заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», пункт 128, та «Беєлер проти Італії», пункт 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії», пункту 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», пункт 58, «Ґаші проти Хорватії», пункт 40, «Трґо проти Хорватії», пункт 67).

З огляду на принцип «належного урядування», відповідачі як державні органи повинні були діяти вчасно та у належний і послідовний спосіб, аби гарантувати належну реалізацію права позивача на призначення пенсії.

Водночас, суд вказує, що до страхового стажу ОСОБА_1 мають бути зараховані періоди здійснення адвокатської діяльності з 23.04.1988 по 03.11.1989, з 01.02.1992 по 28.02.1992, з 01.11.1992 по 28.02.1993, окільки відомостей про сплату страхових внесків в інші періоди довідка про заробітну плату від 08.03.2023 №77, видана Івано-Франківською обласною колегією адвокатів, не містить.

Таким чином, на момент звернення позивача до пенсійних органів нею було дотримано усіх вимог, яких вимагає закон, для призначення їй пенсії, а отже за таких умов рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.02.2023 та від 25.04.2023 №62 про відмову позивачу у призначення пенсії є протиправними.

При вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, судом вказується наступне.

Відповідно до ст. 44 Закону України №1058, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно із ч. 5 ст. 45 Закону України №1058, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 58 Закону України №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

На виконання вказаних норм Закону України №1058 постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (на далі Порядок №22-1).

Відповідно до пп. 1-3 п. 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Згідно з п. 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до абз. 1 п. 4.7 розділу ІV Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду у встановленому порядку.

Суд звертає увагу на те, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і поданих вперше.

При цьому, суд не може перебирати на себе компетенцію суб`єктів владних повноважень (у цьому конкретному випадку пенсійного органу) та досліджувати документи, яким не надавалась оцінка, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії.

У спірних рішеннях територіальні органи Пенсійного фонду України дійшли висновку про недостатній обсяг страхового стажу у ОСОБА_1 , та з цієї підстави відмовили у призначенні позивачу пенсії.

Водночас, щодо позовної вимоги зобов`язати відповідача призначити пенсію, Верховний Суд у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 зазначив, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, суд відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача 1 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2004 та періоди здійснення адвокатської діяльності з 23.04.1988 по 03.11.1989, з 01.02.1992 по 28.02.1992, з 01.11.1992 по 28.02.1993 та повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 01.02.2023 та 18.04.2023 із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Розглядаючи питання про дату, з якої має бути призначена пенсія, суд зазначає наступне.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України № 1058-IV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом із змісту рішення про відмову в призначенні пенсії від 08.02.2023 №62 позивач звернулась за призначенням пенсії 01.02.2023, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку.

У вказаному рішенні позивачу також надано повідомлення про необхідність подання додаткових документів, необхідних для зарахування спірних періодів стажу.

Оскільки позивач подала додаткові документи згідно із пунктом 1.9 Розділу І Порядку №22-1 не пізніше трьох місяців із дня звернення за призначенням, її порушене право на призначення пенсії має бути відновлене з 08.11.2022, тобто з дня наступного за днем набуття пенсійного віку.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до правил статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь позивача частину сплаченого судового збору в розмірі 1000,00 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (, вул. Чекірди Гната, буд. 10, м. Хмельницький, 29000) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.02.2023 та від 25.04.2023 №62 про відмову ОСОБА_1 у призначення пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2004 та періоди здійснення адвокатської діяльності з 23.04.1988 по 03.11.1989, з 01.02.1992 по 28.02.1992, з 01.11.1992 по 28.02.1993.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 01.02.2023 та 18.04.2023 із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) на корить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) частину сплаченого нею судового збору в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Відповідачам та представнику позивача рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 05 вересня 2023 р.