Справа № 360/7651/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року справа №360/7651/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В.,, Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманського Владислава Юрійовича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року у справі № 360/7651/21 (головуючий І інстанції Пляшкова К.О.) за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманського Владислава Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення арешту на кошти, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача в рамках виконавчого провадження ВП № 66431307 про арешт на коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках Акціонерного товариства Державний ощадний банк України філія - Луганське обласне управління ТВБВ № 10012/07 МФО 304665 № UАр067377 для отримання пенсійних виплат, та поточний рахунок у гривні АБ Укргазбанк код банку отримувача 320478, рахунок отримувача ІВАN № НОМЕР_1 , повний номер субрахунку - НОМЕР_2 , відкритий для надходження заробітної плати.

В обґрунтування позову зазначив, що 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 198807, в якому зазначено про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФІНПРОМ МАРКЕТ заборгованості у сумі 23550,82 грн відповідно до кредитного договору від 07 лютого 2011 року № 002-12025-070211, укладеного з ПАТ Дельта Банк.

Виконавчий напис нотаріуса пред`явлено до виконання до відповідача, який 07 серпня 2021 року прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66431307.

У виконавчому провадженні відповідач прийняв постанову про арешт коштів боржника, яку направив на адресу банків.

Позивач звернувся до приватного виконавця із заявою про зняття арешту з рахунків, так як дані рахунки призначені для виплат пенсії та заробітної плати позивачу, але відповіді від приватного виконавця не отримав.

Дії приватного виконавця щодо накладення арешту на вказані рахунки є протиправними та такими, що порушують права позивача, оскільки відповідачем не перевірено цільове призначення рахунків, на які накладено арешт, що свідчить про порушення порядку накладення арешту на кошти боржника, що містяться у банківських установах.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року позов задоволено частково.

Знято арешт з коштів, які перебувають на поточному рахунку IBAN № НОМЕР_3 , субрахунок НОМЕР_4 , відкритому ОСОБА_1 в Публічному акціонерному товаристві Акціонерному банку УКРГАЗБАНК, МФО 320478, та надходять від Товариства з обмеженою відповідальністю Телекомпанія СТВ як заробітна плата.

Знято арешт з коштів, які перебувають на картковому рахунку № НОМЕР_5 , відкритому ОСОБА_1 в ТВБВ № 10012/07 філії Луганського обласного управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, МФО 304665, та надходять від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області як пенсія.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

АТ Ощадбанк та КБ Укргазбанк, на які ст. 52 Закону України Про виконавче провадження покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунках НОМЕР_5 та НОМЕР_3 виконали, тому банки не визнали ці рахунки та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Тому виконавче провадження здійснювалося відповідачем відповідно до вимог Закону України Про виконавче провадження, а в діях виконавця відсутні будь-які порушення.

Суд першої інстанції не звернув уваги на правові висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 03 лютого 2021 року в справі № 756/1927/16-ц, а саме: «арешт на рахунок боржника не унеможливлює отримання зарплати ним, за його бажанням, готівкою через касу роботодавця або поштовими переказами на вказаний ним рахунок», що обумовлює висновок про те, що накладення арешту на грошові кошти боржника не порушує його права на отримання заробітної плати.

Крім того, суд першої інстанції, знімаючи арешт з коштів боржника, не врахував, що виконавче провадження є зупиненим, що виключає можливість вчинення будь-яких виконавчих дій.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

За заявою від 19 липня 2021 року про примусове виконання рішення та на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 22 червня 2021 року № 198807 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФІНПРОМ МАРКЕТ заборгованості в сумі 23550,82 грн за кредитним договором від 07 лютого 2011 року № 002-12025-070211, укладеного між ПАТ ДЕЛЬТА БАНК та ОСОБА_1 , приватним виконавцем 07 серпня 2021 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 66431307.

Також 07 серпня 2021 року у виконавчому провадженні № 66431307 приватним виконавцем прийнято постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, згідно з якою для боржника визначено загальну суму мінімальних витрат: 452,00 грн, а також про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 2355,08 грн.

Приватним виконавцем 07 серпня 2021 року у ВП № 66431307 прийнято постанову про арешт коштів боржника, згідно з якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 26357,90 грн.

17 серпня 2021 року у ВП № 66431307 приватним виконавцем прийнято постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно з якими звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ТОВ Телекомпанія СТВ та у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області; визначено здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 26357,90 грн, першочергово стягнувши витрати на проведення виконавчих дій в сумі 452,00 грн, та пропорційно до суми заборгованості яка перераховується стягувачу, та основну винагороду приватного виконавця.

З 27 жовтня 2021 року за ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 жовтня 2021 року зупинено стягнення за виконавчим документом, який перебуває на виконанні у ВП № 66431307, постановою приватного виконавця зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису № 198807, виданого 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФІНПРОМ МАРКЕТ заборгованості в сумі 23550,82 грн, до розгляду справи № 428/9472/21 по суті.

Згідно з копією довідки ТВБВ № 10012/07 філії Луганське обласне управління Акціонерного товариства Державний ощадний банк України від 16 листопада 2021 року № 11035-23/1236 ОСОБА_1 в ТВБВ № 10012/07 філії Луганського обласного управління АТ Ощадбанк відкритий картковий рахунок № НОМЕР_5 для отримання пенсійних виплат.

Згідно з копією заяви договору від 03 серпня 2018 року № 2018/1_С/356-001433 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком УКРГАЗБАНК ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_6 , субрахунок 9103.100101.980 валюта гривня, для отримання заробітної плати від ТОВ ТК СТВ.

У довідці АТ УКРГАЗБАНК від 16 листопада 2021 року визначені реквізити поточного рахунку позивача для зарахування коштів на поточний рахунок в гривні, а саме: банк отримувача АБ УКРГАЗБАНК, IBAN НОМЕР_3 .

Позивач звертався до приватного виконавця із заявами про зняття арешту з рахунків у банках, які призначені для зарахування коштів пенсії та заробітної плати, разом з якими надавав виписки з карткових рахунків, довідки банків, на підтвердження надав копії заяв від 15, 17 та від 25 листопада 2021 року.

Відповідач зазначив, що на вказані заяви позивача ним 22 листопада 2021 року № 02-01/78153 та 10 грудня 2021 року № 02-01/83047 надані відповіді, що у зв`язку із зупиненням виконавчого провадження з 27 жовтня 2021 року виконавець позбавлений законних підстав та технічної можливості виконати нову виконавчу дію зняття арешту.

Докази отримання ОСОБА_1 вказаних листів приватного виконавця відсутні.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що приватний виконавець, отримавши заяву позивача про зняття арешту з коштів, зарахованих на карткові рахунки позивача як заробітна плата та пенсія, повинен був керуватися положеннями ст. 59 Закону № 1404 та зняти арешт з таких коштів.

Враховуючи, що виконавче провадження є зупиненим, суд першої інстанції для ефективного захисту порушеного права вийшов за межі позовних вимог та відповідно до ст. 9 КАС України та ст. 59 Закону № 1404 зняв арешт з коштів боржника.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

На підставі частин першої та другої статті 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 10 Закону № 1404 заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Як визначено частиною четвертою статті 18 закону № 1404 вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Статтею 48 Закону № 1404 встановлено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Так, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про теплопостачання», ст. 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (частина друга).

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

При цьому, стаття 48 Закону № 1404 встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Відповідно до частин першої четвертої статті 56 Закону № 1404 арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Статтею 52 згаданого Закону встановлено заборону для виконавця накладати арешт на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 59 Закону України № 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банка документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини 1 статті 34 цього Закону.

На підставі пункту 2 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Згідно з частиною четвертою статті 35 Закону № 1404-VIII арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадків, передбачених пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

Як визначено частиною другою статті 59 Закону № 1404-VIII у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII визначений вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Відповідно до частини п`ятої статті 59 Закону № 1404 у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз вищезазначених положень Закону № 1404 свідчить, що під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах.

При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.

При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Матеріали справи свідчать, що банками постанову від 07 серпня 2021 року у ВП № 66431307 про арешт коштів приватному виконавцю не повернуто без виконання та накладено арешт на спірні рахунки, що свідчить про підтвердження банками, що вказані рахунки не є рахунками зі спеціальним режимом використання.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за відсутності повідомлень з боку банків про неможливість накладення арешту на вказані в постанові виконавця рахунки, постанову приватного виконавця про арешт коштів боржника 07 серпня 2021 року у ВП № 66431307 не можна вважати протиправною.

Проте, як свідчать матеріали справи, і це не заперечувалось відповідачем, позивачем було направлено заяви до виконавця разом з документальним підтвердженням про зняття арешту з рахунків у банках, які призначені для зарахування коштів пенсії та заробітної плати.

Проте відповідач арешт з рахунків не зняв, посилаючись на зупиненням виконавчого провадження з 27 жовтня 2021 року, що унеможливлює зняття ним арешту.

Як визначено статтею 68 Закону № 1404 стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно з частиною першою статті 70 Закону № 1404 розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до абзаців 1-3 частини другої статті 70 Закону № 1404-VIII із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Вищезазначене свідчить, що наведеними законодавчими положеннями обмежено право виконавця в частині накладення арешту на кошти боржника, звернення стягнення на які заборонено законом.

Частиною п`ятою статті 97, частиною першою статті 115 Кодексу законів про працю України встановлено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до статті 24 Закону України Про оплату праці заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно частини шостої статті 24 Закону України «Про оплату праці» своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Заробітна плата в розумінні поняття власності є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України Про працю.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок № НОМЕР_5 в ТВБВ № 10012/07 філії Луганського обласного управління АТ Ощадбанк для отримання пенсійних виплат, а поточний рахунок № НОМЕР_3 в АТ УКРГАЗБАНК для отримання заробітної плати від ТОВ ТК СТВ.

Накладення арешту на кошти, розміщені на зазначених рахунках для отримання пенсійних виплат та заробітної плати призводить до 100 відсоткового утримання заробітної плати (пенсії) позивача, тобто до перевищення граничного розміру можливих відрахувань з заробітної плати (пенсії) боржника та порушення положень ч. 2 ст. 70 Закону № 1404.

Таким чином, в результаті накладення арешту на вищевказані рахунки позивача порушується його право на отримання заробітної плати (пенсії).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач, отримавши заяву від позивача про зняття арешту з коштів, зарахованих на карткові рахунки, як заробітна плата та пенсія, разом з відповідними доказами, був зобов`язаний, відповідно до ст. 59 Закону № 1404 зняти арешт з таких коштів.

Проте, з огляду на те, що з 27 жовтня 2021 року виконавче провадження № 66431307 зупинено та виконавець позбавлений можливості вчиняти будь-які виконавчі дії в такому виконавчому провадженні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для ефективного захисту порушених прав позивача наявні підстави для зняття судом арешту з коштів позивача, які перебувають на спірних рахунках у банках як заробітна плата та як пенсія.

Суд не приймає доводи апелянта про неврахування судом першої інстанції висновків, викладених Верховним Судом у справі № 756/1927/16-ц, оскільки висновки суду першої інстанції не суперечать правовим висновкам, викладеним Верховним Судом в постанові від 03.02.2021 у справі № 756/1927/16-ц.

Є неприйнятними доводи відповідача, що зупинення виконавчого провадження виключає можливість зняття арешту з коштів боржника з огляду на приписи ч. 5 ст. 59 Закону № 1404.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки в межах доводів апеляційної скарги судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат по справі не здійснюється.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманського Владислава Юрійовича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року у справі № 360/7651/21 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року у справі № 360/7651/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 04 вересня 2023 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв