Справа № 200/4858/22
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року справа №200/4858/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Компанієць І.Д., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 р. у справі № 200/4858/22 (головуючий І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі відповідач, ГУПН), в якому просив: визнати протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткових виплат на підставі наказу МВС України від 3 червня 2020 року № 431 Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину та постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 342 Про визначення переліку посад працівників, службових і посадових осіб, щодо яких не застосовується обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення з 29 квітня 2020 року по 22 лютого 2021 року; стягнути із Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь позивача додаткової виплати на підставі наказу МВС України від 3 червня 2020 року № 431 Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину та постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 342 Про визначення переліку посад працівників, службових і посадових осіб, щодо яких не застосовується обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення з 29 квітня 2020 року по 22 лютого 2021 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року адміністративний позов задоволено частково, а саме суд: визнав протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 доплати до грошового забезпечення, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни, за період з 18 по 22 лютого 2021 року; зобов`язав Головне управління Національної поліції в Донецькій області здійснити нарахування відповідно до пункту 6 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 квітня 2016 року № 260, та пункту 1 Наказу МВС України від 3 червня 2020 року № 431 "Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину" доплати до грошового забезпечення ОСОБА_1 , передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни, за період з 18 по 22 лютого 2021 року, а також здійснити виплату нарахованої доплати. В задоволенні інших позовних вимог - відмовив.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що Головне управління є бюджетною установою, яка фінансується виключно за рахунок бюджетних асигнувань. Крім того, взяття фінансових зобов`язань, що не передбачені кошторисом, прямо суперечить вимогам бюджетного законодавства і є бюджетним правопорушенням.

Пунктом 5 Постанови № 375 передбачено, що доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів. Грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на його виплату.

Головне управління здійснює нарахування та виплату додаткової доплати до заробітної плати (грошового забезпечення) за рахунок та в межах видатків державного бюджету, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів та бюджетні асигнування на вказані цілі. Головним розпорядником є Міністерство внутрішніх справ.

Незалучення під час розгляду справи головного розпорядника бюджетних коштів на ці цілі - МВС є процесуальним порушенням, оскільки Головне управління лише нараховує ті кошти, які надходять від нього.

Отже, Головне управління лише нараховує кошти, які надходять від головного розпорядника, а отже покладання на ГУНП в Донецькій області обов`язку нарахувати та виплатити позивачу додаткову доплату до грошового забезпечення, передбачену постановою № 375, із власних асигнувань не відповідає вимогам чинного законодавства.

Спірна додаткова доплата не є складовою грошового забезпечення поліцейських, тому не може виплачуватись із власних асигнувань Головного управління.

Враховуючи відсутність фінансування Головного управління на цілі, визначені Постановою № 375 та Порядком № 485, а також те, що ГУ НП не є головним розпорядником бюджетних призначень та не може самостійно брати фінансові зобов`язання для здійснення доплати позивачу, більш того, взяття таких зобов`язань буде вважитися протиправним діянням, та з огляду на те, що Головним управлінням було вжито всіх передбачених нормативно-правовими актами заходів, що є доказом відсутності протиправної бездіяльності відповідача.

Відповідачем в межах, визначених чинним законодавством, було вжито всіх належних заходів щодо реалізації права позивача на отримання передбаченої йому доплати: документально зафіксовано виконання позивачем відповідних обов`язків протягом спірного періоду, яке надало йому право на отримання доплати передбачених постановою № 375, поліцейським області, в тому числі позивачу.

Доплата здійснюється лише з видатків державного бюджету, передбаченого за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів та головним розпорядником кошти виділено не було.

Фінансування за бюджетною програмою 1007070 «Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS -CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками» за період з 18.02.2021 головним розпорядником було припинено. У зв`язку із чим нарахування та виплата позивачу з 18.02.2021 не здійснювалась.

Також апелянт посилається на положення ч.5 ст.122 КАС України, ст. 233 КЗпП України, та відповідно пропуск позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач, з 7 листопада 2015 року по 22 лютого 2021 року проходив службу в Національній поліції України (а.с. 21-23).

Згідно довідки від 27 січня 2022 року № 315/12/03-2022 на підставі рішення комісії про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції від 23 грудня 2016 року № 8/І/V/15 ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій, 17 січня 2017 року позивачу було видано посвідчення серія НОМЕР_1 (а.с. 28).

Наказом ГУНП в Донецькій області від 19 лютого 2021 року № 125 о/с відповідно до розділу VII Про Національну поліцію майора поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ), старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Краматорського районного управління поліції з 22 лютого 2021 року звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням); вислуга років на 22 лютого 2021 року у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги складає 17 років 6 місяців 22 дні, у пільговому обчисленні 23 роки 5 місяців 28 днів (а.с. 21).

17 січня 2022 року позивач через свого представника, адвоката Ухова Р.В., звернувся до відповідача із адвокатським запитом (вих. № 06/2022/1), в якому просив надати інформацію про виплачені йому при звільненні належні суми, в тому числі просив надати йому довідку про грошове забезпечення за період з 6 листопада 2015 року по час звільнення (помісячну, із формулою розравхунку), копію документа про функціональні обов`язки позивача (а.с. 24-26).

Відповідач листом від 14 лютого 2022 року № 100з/26/02-2022 надіслав представникові позивача, в тому числі довідку про період та час несення служби позивачем у період з 6 листопада 2015 року по 22 лютого 2021 року (б/н, б/д), довідку від 31 січня 2022 року (вих. № 6аз/202/01-2022) щодо функціональних обов`язків позивача за період несення ним служби з листопада 2015 року по лютий 2021 року, довідку від 9 лютого 2022 року (вих. № 280) про грошове забезпечення позивача за період з 1 січня 2020 року по 21 лютого 2021 року, довідку-витяг з послужного списку позивача (а.с. 29-34, 37).

Відповідно до довідки-витягу з послужного списку ОСОБА_1 , підписаної т.в.о. начальника УКЗ ГУНП в Донецькій області, у період з 29 квітня 2020 року він проходив службу старшим уповноваженим Дружківського відділення поліції Краматорського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (а.с. 33).

Згідно довідки Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області (відділ поліції № 1) від 31 січня 2022 року (вих. № 6аз/202/01-2022) щодо функціональних обов`язків позивача за період з листопада 2015 року по лютий 2021 року, надати функціональні обов`язки позивача за вказаний період не надається можливим, так як ОСОБА_1 перебував на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції і згідно п. 5 р. 1 наказу НПУ № 945/2018 функціональні обов`язки працівників сектору кримінальної поліції мають гриф обмеження доступу для службового користування та зберігаються у режимно-секретному органі відділу поліції № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області (а.с. 32).

Відповідно до довідки Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області (відділ поліції № 1) у період з 29 квітня 2020 року по 22 лютого 2021 року позивач виконував наступні функціональні повноваження: 25 травня 2020 року конвоювання (з 15.50 до 19.45); 10 червня 2020 року - патрулювання (з 15.45 до 20.30); 15 червня 2020 року СОГ (з 08.05 до 08.35 16 червня 2020 року); 22 червня 2020 року несення служби на залізничному вокзалі (з 08.05 до 20.00); 23 червня 2020 року конвоювання (з 9.00 до 17.00); 27 червня 2020 року СОГ (з 08.00 до 08.00 28 червня 2020 року); 22 липня 2020 року СОГ (з 08.30 до 08.00 23 липня 2020 року); 30 липня 2020 року - несення служби на залізничному вокзалі (з 08.10 до 20.00); 3 серпня 2020 року - СОГ (з 08.25 до 08.25 4 серпня 2020 року); 7 серпня 2020 року - несення служби на залізничному вокзалі (з 08.10 до 19.45); 14 серпня 2020 року патрулювання (з 10.00 до 14.00); 18 серпня 2020 року - СОГ (з 08.30 до 08.30 19 серпня 2020 року); 23 серпня патрулювання (з 10.00 до 12.00); 28 серпня 2020 року патрулювання (з 16.00 до 21.00); 12 вересня 2020 року - СОГ (з 08.05 до 08.15 13 вересня 2020 року); 17 вересня 2020 року - патрулювання (з 16.00 до 20.45); 21 вересня 2020 року патрулювання (з 15.55 до 21.00); 22 вересня 2020 року конвоювання (з 09.30 до 15.10); 25 вересня 2020 року - СОГ (з 08.25 до 08.30 26 вересня 2020 року); 1 жовтня 2020 року - СОГ (з 08.25 до 08.20 2 жовтня 2020 року); 7 жовтня 2020 року - СОГ (з 08.05 до 08.00 8 жовтня 2020 року); 8 листопада 2020 року - СОГ (з 08.25 до 08.25 9 листопада 2020 року); 24 листопада 2020 року - СОГ (з 08.25 до 08.30 25 листопада 2020 року); 24 листопада 2020 року - патрулювання (з 10.00 до 14.00); 3 грудня 2020 року - СОГ (з 08.40 до 08.30 4 грудня 2020 року); 29 грудня 2020 року - несення служби на залізничному вокзалі (з 08.50 до 20.00); 3 січня 2021 року - СОГ (з 08.00 до 08.00 4 січня 2021 року); 13 січня 2021 року - СОГ (з 08.50 до 08.30 14 січня 2021 року); 10 лютого 2021 року - СОГ (з 08.25 до 08.15 11 лютого 2021 року; 16 лютого 2021 року патрулювання (з 13.00 до 18.00); 18 лютого 2021 року СОГ (з 08.00 до 08.00 19 лютого 2021 року) (а.с. 31).

Згідно довідок управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 9 лютого 2022 року (вих. № 280) про грошове забезпечення позивача за період з 1 січня 2020 року по 21 лютого 2021 року та від 17 листопада 2022 року (вих. № 271) щодо нарахованої та виплаченої позивачу додаткової доплати на період дії карантину […] за період з 1 квітня 2020 року по 22 лютого 2021 року, позивачу було нараховано та виплачено додаткову доплату до грошового забезпечення на період дії карантину: за квітень 2020 року (30 діб) 7 219, 58 грн (виплачено у липні 2020 року); за травень 2020 року (31 доба) - 6 898,98 грн (виплачено у липні 2020 року); за червень 2020 року (30 діб) 7 514,79 грн (виплачено в липні 2020 року); за липень 2020 року (11 діб) 1598, 17 грн (виплачено у серпні 2020 року); за серпень 2020 року (31 доба) 4 494,99 грн (виплачено у грудні 2020 року); за вересень 2020 року (30 діб) 4 494,98 грн (виплачено у грудні 2020 року); за жовтень 2020 року (31 доба) 4 280,74 грн (виплачено у грудні 2020 року); за листопад 2020 року (27 діб) 3 746,12 грн (виплачено у грудні 2020 року); за грудень 2020 року (4 доби) 498,32 грн (виплачено у грудні 2020 року); за січень 2021 року (24 доби) - 3 262,70 грн (виплачено у липні 2021 року); за лютий 2021 року (по 17 лютого 2021 року) (15 діб) - 1 661,82 грн (виплачено у липні 2021 року) (а.с. 37, 62).

Як зазначено відповідачем, у зв`язку із відсутністю відповідного фінансування за бюджетною програмою за КПКВК 1007070 додаткова доплата за період з 18 лютого 2021 року по 24 грудня 2021 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась (а.с. 51-54, 63 ).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу підлягає нарахування та виплата додаткової доплати до грошового забезпечення у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України Про Національну поліцію від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частин 1, 2 статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції від 11 листопада 2015 року № 988 грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

За приписами п. 3 Порядку виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 квітня 2016 року № 260 (далі Порядок № 260), грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 від 11 березня 2020 року № 211 (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня на усій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 09 грудня 2020 року №1236 (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 19 грудня 2020 року до 31 серпня 2022 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 342 «Про визначення переліку посад працівників, службових і посадових осіб, щодо яких не застосовується обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 р. та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі - Постанова № 342) установлено, що обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 р. та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не застосовується для таких категорій посад, зокрема: поліцейські, які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Згідно з пунктом 2 Постанови № 342 визначення переліку посад (професій) працівників, службових і посадових осіб, військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, поліцейських, зазначених у пункті 1 цієї постанови, з урахуванням специфіки їх участі у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійснюється відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику, органом державної влади, іншим державним органом.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни від 29 квітня 2020 року № 375 (далі - Постанова № 375) на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Згідно з п.п. 2-5 Постанови 375 встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення). Встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору, які безпосередньо надають соціальні послуги за місцем проживання/перебування їх отримувачів (вдома), здійснюється у граничному розмірі до 100 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення). Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику. Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади. Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 червня 2020 року №485 «Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я» затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (далі по тексту - Порядок №485).

Відповідно до п.1 Порядку №485 цей Порядок визначає механізм використання коштів державного бюджету за програмами: «Здійснення доплати медичним та іншим працівникам закладів охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками»;

Пунктом 2 Порядку №485 передбачено, що головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС).

Абзацами 1 та 2 пункту 4 Порядку N 485 визначено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення, в тому числі поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Згідно п. 6 розділу І Порядку № 260 підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ЗВО про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.

На виконання пункту 4 Постанови №375 МВС видано наказ від 03 червня 2020 року №431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину», яким визначено керівникам, зокрема, що Національній поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).

Здійснивши аналіз чинного законодавства, колегія суддів зазначає, що підставою для отримання доплати за Постановою №375 є сукупність таких умов: 1) особа є поліцейським; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Таким чином вказана доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт.

Забезпечення життєдіяльності населення - комплекс організаційних, економічних, соціальних та інших заходів, спрямованих на створення і підтримання нормальних умов життя, здоров`я, працездатності людей, які здійснюються з метою планування і підготовки до нормованого (у разі необхідності) забезпечення населення продовольчими та непродовольчими товарами, медичним обслуговуванням, послугами зв`язку, транспорту, комунальними та побутовими послугами в особливий період.

У загальному розумінні під громадським порядком розуміють урегульовану правовими та іншими соціальними нормами певну частину суспільних відносин, які складають режим життєдіяльності у відповідних сферах, забезпечують недоторканність життя, здоров`я та гідності громадян, власності та умов, що склалися для нормальної діяльності установ, підприємств, організацій, посадових осіб і громадян.

Громадський порядок у вузькому розумінні визначається як морально-правовий стан суспільства, при якому компетентні органи виконавчої влади шляхом поліцейського нагляду забезпечують безпеку і правомірну поведінку громадян в громадських місцях, вільне використання ними своїх прав і свобод, а також упорядження громадських місць, яке сприяє трудовій діяльності та відпочинку громадян.

Судами встановлено, що позивач проходить службу в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області, посада - оперуповноваженого сектору кримінальної поліції і згідно п. 5 р. 1 наказу НПУ № 945/2018 функціональні обов`язки працівників сектору кримінальної поліції мають гриф обмеження доступу для службового користування та зберігаються у режимно-секретному органі відділу поліції № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.

Посада, яку займав позивач, відповідала встановленим зазначеною Постановою №375 критеріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, що також підтверджується сплатою додаткової доплати за період з 29 квітня 2020 року по 17 лютого 2021 року (а.с. 37, 62-63).

Відповідачем жодним чином не доведено різниці в специфіці роботи позивача за місяцях, в яких йому було виплачено додаткову доплату за службу в особливих умовах в порівнянні з місяцями, коли позивачу така доплата не нараховувалась та не виплачувалась.

Також, суд наголошує, що апелянт не спростовує, що службові обов`язки позивача передбачають безпосередній контакт з населенням.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач набув право на отримання спірної доплати за спірний період.

Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у постанові від 26 квітня 2023 року у справі № 420/19450/21

Суд щодо посилання скаржника на відсутність фінансування, зауважує, що Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я» від 09 червня 2021 року № 588, відповідно до статті 36 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік здійснено розподіл бюджетних призначень, передбачених Міністерству фінансів у загальному фонді державного бюджету за програмою 3511380 Заходи, пов`язані з боротьбою з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками, шляхом передачі Міністерству внутрішніх справ частини бюджетних призначень у сумі 800000 тис. гривень та їх установлення, зокрема Національній поліції у сумі 679261,3 тис. гривень (видатки споживання, з них оплата праці - 572520,2 тис. гривень) для здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до п. 4 наказу МВС України від 03.06.2020 року № 431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину» персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу.

За вимогами статті 2 Закону України «Про оплату праці» в структуру заробітної плати входять: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати - виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Таким чином, додаткова доплата грошового забезпечення поліцейським відповідно до постанови № 375 входить до структури заробітної плати, і, відповідно, є її складовою.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі Кечко проти України Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08.11.2005, заява № 63134/00).

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

У рішенні від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Вказана правова позиція викладена в рішеннях Верховного Суду від 18.12.2018 по справі № 820/4619/16 та від 14.03.2019 по справі № 820/660/17.

Також, Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2023 року у справі № 420/19450/21 відхилив доводи скаржника, що фінансування для здійснення доплати поліцейським Департаменту патрульної поліції в період з 01 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року, з 01 березня 2021 року по 30 вересня 2021 року до Департаменту патрульної поліції не надходило, та те, що Департамент патрульної поліції не є розпорядником коштів та не має повноважень щодо прийняття рішень чи подання звернень про виділення таких коштів, оскільки відсутність коштів на рахунку відповідача для виплати доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з березня 2021 року по 11 серпня 2021 року, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Стосовно посилання скаржника на пропуск строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Спірним питанням є нарахування та виплата позивачу додаткової виплати встановленої постановою Кабінету Міністрів України №375, яка як зазначалось є складовою грошового забезпечення позивача.

Так, стаття 47 Кодексу законів про працю України передбачала, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. У разі призову роботодавця - фізичної особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період такий роботодавець - фізична особа повинен виконати свої обов`язки, визначені цією статтею, протягом місяця після звільнення з такої військової служби без застосування санкцій та штрафів.

Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України , не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини 1 і 2 статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

З огляду на згадані правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

При цьому, за частиною 5 статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Верховний Суд у постанові від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 дійшов до висновку, що зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною 5 статті 122 КАС України.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 02 серпня 2023 року справа № 380/17776/22, від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21, 03 серпня 2023 року справа № 280/6779/22.

Також, суд наголошує, що відповідно до пункту 1 глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року №1423 Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року №338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року №1236 дію карантину через COVID-19 продовжено. Карантин скасований на всій території України з 1 липня 2023 року.

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 02 серпня 2023 року справа № 380/17776/22, 03 серпня 2023 року справа № 280/6779/22.

З огляду на вказане, оскільки спірні правовідносини виникли (з огляду на дату звільнення) на час дії статті 233 КЗпП України в редакції до 19 липня 2022 року, позивачем не пропущений строк звернення до суду.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 р. у справі № 200/4858/22 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 р. у справі № 200/4858/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано 06 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді: І.Д. Компанієць

А.В. Гайдар