Справа № 300/2603/23
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" вересня 2023 р. справа №300/2603/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бобров Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
10.05.2023 адвокат Кіяшко Т.М. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 30.11.2017 із застосуванням базового місяця листопад 2015 року та зобов`язання нарахувати та виплатити вказану індексацію.
Позовні вимоги мотивовані тим, в порушення вимог чинного законодавства, відповідач не нараховував та не виплачував індексації грошового забезпечення під час проходження служби позивачем в період з 07.11.2015 по 30.11.2017, чим порушив охоронювані законом права та інтереси позивача. Зазначає, що відповідно до Закону України Про Національну поліцію грошове забезпечення поліцейських індексується. Крім того, до пункту 2 Порядку №1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення внесено зміни постановою КМУ від 18.10.2017 №782 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення. Тому, позивач вважає наявним в себе право на отримання індексації за період з 07.11.2015 по 30.11.2017. При цьому, позивач вказує, що базовий місяць нарахування індексації є листопад 2015 року. Просив позов задовольнити повністю.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, просив суд в задоволенні позову відмовити, з урахуванням тієї обставини, що постановою КМУ від 18.10.2017 №782 внесено зміни до пункту 2 Постанови КМУ №1078, доповнивши абзац п`ятий словом поліцейських. Таким чином, індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності вказаної постанови, тобто з 24.10.2017. Відповідно, виплата індексації в Департаменті почалася з 01.11.2017. Тому, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені), дослідивши письмові докази, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 з 07.11.2015 по 22.04.2020 проходив службу в органах Національній поліції України.
В квітні 2023 року адвокат позивача звернулася до Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України із адвокатським запитом про надання, зокрема, розрахункових листів позивача про одержання грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по листопад 2019 року.
Після отримання вказаних розрахункових листів, адвокат позивача звернулася із заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 30.11.2017 (а.с. 55-56).
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність органів Національної поліції щодо виплати індексації грошового забезпечення, звернувся до суду за захистом свого порушеного права.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначає Закон України Про Національну поліцію від 02 липня 2015 року №580-VШ (далі - Закон №580-VШ).
Відповідно до частин 1, 2статті 94 Закону №580-VIII (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції №988 від 11 листопада 2015 року(надалі - Постанова) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
За змістом частини 5статті 94 Закону № 580-VIII грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Відповідно до статті 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 3 липня 1991 року № 1282-XII (надалі Закон №1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
За приписами статті 2 Закону №1282-ХІІіндексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення згідно статті 4 Закону №1282-ХІІ (у редакції, чинній з 01.01.2016) проводиться в разі коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Згідно з статтею 5 Закону №1282-ХІІ підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету Ук раїни, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
За змістом частини другої статті 6 Закону №1282-ХІІ порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою від 17 липня 2003 року №1078 Кабінет Міністрів України затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок №1078).
Згідно із пунктом 2 Порядку № 1078 (у редакції до 24 жовтня 2017 року) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру:
- пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат, установлених законодавством), крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку;
- плата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер;
- грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби;
- розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі;
- суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхова виплата дитині, яка народилась інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності);
- суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782, яка набрала чинності 24 жовтня 2017 року, внесено зміни до пункту 2 Порядку №1078, доповнивши абзац п`ятий після слова військовослужбовців словом поліцейських.
Системний аналіз викладених вище правових норм свідчить про те, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, встановлених законом, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи зі служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона мала право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.
При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.
Суд відхиляє посилання відповідача на те, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з 01 листопада 2017 року - після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, якою абз. 5 п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, після слова військовослужбовців доповнено словом поліцейських, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України Про Національну поліцію, який набрав чинності 07.11.2015, а також нормами Закону України Про індексацію грошових доходів населення.
Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.
Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року
№17-рп (щодо повноважності Верховної Ради України) визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.
Ще однією ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України.
Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.
Згідно частини 3 статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.
Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
Враховуючи те, що право на індексацію грошового забезпечення позивача, передбаченого Законами України Про індексацію грошових доходів населення і Про національну поліцію, порушено, воно підлягає відновленню в судовому порядку.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі №160/35/20.
Згідно з частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як встановлено судом, починаючи з листопада 2015 по листопад 2017, індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, що підтверджується розрахунковими листами за вказаний період.
Також судом встановлено, що позивачу в грудні 2017 року нараховано та виплачено індексацію за листопад 2017 року в сумі 373,85 грн., що підтверджується розрахунковим листом за грудень 2017 (а.с. 46).
Відтак, посилання позивача про необхідність виплати індексації за листопад 2017 року є безпідставними.
Щодо необхідності застосування базового місяця листопад 2015 року, суд зазначає наступне.
З 07 листопада 2015 року - з дня набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» застосовується постанова Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», якою вперше затверджені схеми окладів поліцейських.
Таким чином, враховуючи те, що підвищення посадового окладу позивача з листопада 2015 року відбулося у зв`язку із прийняттям постанова Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988, якою встановлено схеми посадових окладів саме листопада 2015 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абзацу першого пункту 5 Порядку № 1078 є місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем).
Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Як наслідок, враховуючи, що у період з 07.11.2015 по 31.10.2017 позивачу не було виплачено індексацію, суд вважає, що у даному випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде визнання бездіяльності відповідача щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, із застосуванням базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення листопад 2015 року протиправною та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, із застосуванням базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення листопад 2015 року.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини щодо правомірності невиплати індексації грошового забезпечення, та не надав жодних доказів щодо виплати такої індексації.
За таких обставин позовні вимоги є частково обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Стаття 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 даного Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно частини 2 статті 134 даного Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з пунктом 1 частини 3 зазначеної статті Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 Кодексу).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (ч.9 ст.139 Кодексу).
При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до змісту позовної заяви орієнтований розрахунок витрат на професійну правничу допомогу складає 3 200 грн., витрати, які очікує понести позивач 2000 грн. (за складання подання відповіді на відзив, апеляційне оскарження), разом - 5 200 грн.
На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3200 грн., суду надано договір про надання правової допомоги від 10.04.2023, ордер серії ВІ №1117247; акт наданих послуг №4 до договору про надання правової допомоги від 10.04.2023; платіжні інструкції на суму 1200 грн. та 2000 грн.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу цієї справи у суді, суд враховує наступне.
Суд звертає увагу, що відповідь на відзив у даній справі представником позивача не подано та, відповідно, витрати, які очікував понести позивач ним не понесено.
Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 3200 грн. є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягам послуг пов`язаних із справою та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3200 гривень.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, із застосуванням базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення листопад 2015 року.
Зобов`язати Ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, із застосуванням базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення листопад 2015 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач:

Ліквідаційна комісія Департаменту захисту економіки Національної поліції України, , вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, Київ, 01601.

Суддя Бобров Ю.О.