Справа № 320/8956/22
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/8956/22 Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Окремого контрольно-пропускного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати позивачу на день звільнення одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби встановленої ч. 2 п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- зобов`язати Окремий контрольно-пропускний пункт « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби встановленої ч. 2 п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що на день звільнення вислуга років позивача складає менше 10 років в календарному обчисленні, а саме 09 років 11 місяців 18 днів, а тому до позивача не могли застосовуватися положення п.2 ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки п. 2 гл.9 розділу Інструкції № 558 чітко визначено, що грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності календарної вислуги 10 років і більше.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подавала. В суді першої інстанції її позиція обґрунтовувалася тим, що їй протиправно не нарахована та не виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, встановленої ч. 2 с. 15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та члені їх сімей», оскільки вислуга років, станом на день звільнення позивачки становить:

-календарна: 09 років 11 місяців 18 днів;

-пільгова: 03 роки 02 місяці 05 днів;

-загальна: 13 років 01 місяць 23 дні.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку письмового провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги введення в Україні воєнного стану, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивача наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 21.07.2022 №323-ОС, капітана ОСОБА_1 , начальника третього відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А), звільнено у запас на підставі підпункту «г» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи, або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснити догляд, пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (а.с.29).

Відповідно до витягу з наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 22.07.2022 №328-ОС позивача звільнено у запас за підпунктом «г» (через сімейні обставини або інші поважні причини: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертизи комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших особі, які можуть здійснювати догляд), що передбачено п. 3 ч. 5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Вислуга років на 22 липня 2022 рік складає: календарна 09 років 11 місяців 18 днів, в пільговому обчисленні 03 роки 02 місяці 05 днів, всього 13 років 01 місяць 23 дні (а.с.10).

Відповідно до матеріалів справи, листом ІНФОРМАЦІЯ_4 від 01.09.2022 № 11-3012-22 на адвокатський запит було надано відповідь про те, що на момент звільнення з військової служби календарна вислуга років ОСОБА_1 становила 9 років 11 місяців 18 днів, тому були відсутні правові підстави для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, згідно з пунктом 9 розділу 5 наказу Міністерства внутрішніх справ від 25.06.2018 № 558 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (а.с.11).

Вважаючи протиправною відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не було надано до суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій, оскільки загальна вислуга років на час звільнення ОСОБА_1 становила 13 років 01 місяць 23 дні, тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги у цьому випадку дотримана, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Спірним при апеляційному перегляді є наявність правових підстав для стягнення одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби через відсутність календарної вислуги 10 років і більше.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із положеннями ч. 3 ст. 25 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» №661-IV від 03.04.2003, військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закону) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абз.3 ч. 2 ст. 15 Закону, військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Отже, військовослужбовець, що звільнений з військової служби за закінченням контракту, крім військовослужбовців строкової військової служби, має право на виплату одноразової грошової допомоги за наявності вислуги 10 років і більше. При цьому законодавець не передбачає, що таке право набувається за умови наявності певного виду вислуги (календарної, пільгової тощо).

Суд звертає увагу, що ця правова норма не містить вказівки на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше саме календарних років вислуги.

Окрім того, поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги, а саме: «в розмірі 25/50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом в постановах від 11.04.2018 у справі № 806/2104/17, від 24.11.20 року у справі № 822/3008/17, від 21.04.21 року у справі № 380/2427/20 21.04.2021 у справі № 380/2427/20., від 26.07.2023 у справі № 200/17688/21.

За матеріалами справи позивача звільнено з військової служби на підставі підпунктом «г» (через сімейні обставини або інші поважні причини: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертизи комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати догляд).

На момент звільнення позивача її календарна вислуга становила 09 років 11 місяців 18 днів, в пільговому обчисленні 03 роки 02 місяці 05 днів, всього 13 років 01 місяць 23 дні.

За вказаних обставин суд зазначає, що відповідно до правил п. 2 статті 15 Закону № 2011 позивач, який має вислугу більше 10 років, набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду міста від 06 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 05 вересня 2023 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма