Справа № 160/15329/21
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 вересня 2023 року м. Дніпросправа № 160/15329/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Кругового О.О.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року (головуючий суддя Кучма К.С.) у адміністративній справі № 160/15329/21, розглянутої у відкритому судовому засіданні

за заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у адміністративній справі № 160/15329/21 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС у Дніпропетровській області) 02.09.2021 року звернулося до суду із позовом до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу зі сплати податку на додану вартість на загальну суму 180 350,66 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 року адміністративний позов задоволений частково, з ФОП ОСОБА_1 стягнений податковий борг в розмірі 173 780,29 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 року апеляційні скарги ГУ ДПС у Дніпропетровській області та ФОП ОСОБА_1 залишені без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 року залишено без змін.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області 24.01.2023 року подав до суду першої інстанції заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 року по справі №160/15329/21, просив рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області до ФОП ОСОБА_1 в повному обсязі.

Заява обґрунтована правовою позицією Верховного Суду від 23.12.2022 року по справі №140/12235/21 з питання застосування п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, де зазначено, що ПК України встановлено зупинення перебігу усіх строків давності, встановлених ст. 102 ПК України, на період з 18.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого КМ України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про наявність підстав для перегляду за нововиявленими обставинами на підставі п.1 ч. 4 ст. 361 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 року у задоволенні заяви ГУ ДПС у Дніпропетровській області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №160/15329/21 відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що нововиявленою є правова позиція Верховного Суду від 23.12.2022 року по справі №140/12235/21 про застосування п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, що надало можливість позивачу звернутись до суду з заявою про перегляд судового рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ГУ ДПС України у Дніпропетровський області винесені податкові вимоги форми «Ф» від 25.07.2008 року № 2/975 та від 24.03.2008 року № 1/307 про сплату відповідачем боргу з податку на додану вартість на загальну суму 180 350, 66 грн., який є узгодженим та підлягав стягненню в судовому порядку як не погашений відповідачем у добровільному порядку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 року, позов задоволено частково, податковий борг стягнений з ФОП ОСОБА_1 в розмірі 173 780,29 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 29.06.2022 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Дніпропетровській області на рішення судів першої та апеляційної інстанції відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви позивача, застосував відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України правову позицію Верховного Суду від 18.07.2022 року по справі №826/2212/17, в якій зазначено, що не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах, та дійшов висновку, що наведені в заяві обставини, які, на думку заявника, мали б істотне значення при вирішенні питання про обґрунтованість доводів позивача, не є нововиявленими в силу п. 1 ч. 4 ст. 361 КАС України.

Судова колегія погоджується з такою позицією суду та оцінкою вищезазначених обставин виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Приписами ч. 4, 5 ст. 368 КАС України визначено, що за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду про неї дані. Тобто, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Аналіз наведених норм процесуального права свідчить, що судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуте на підставі істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Істотне значення для справи мають обставини, які пов`язані з матеріалами справи, що розглянута судом, впливають на оцінку вже досліджених ним доказів і мають, відповідно, значення для об`єктивного розгляду спору. Під такими обставинами розуміють факти, а не нові докази. Зокрема, ними можуть бути скасування рішення або вироку суду, що мали преюдиційне значення під час прийняття рішення судом; факти, встановлені вироком суду, що набрав законної сили; завідомо неправдиві показання свідка в судовій справі; завідомо неправильний висновок експерта; фальшиві документи або речові докази тощо.

Водночас, нововиявлені обставини слід відрізняти від нових обставин, що виникли після вирішення справи та ще не існували на час її розгляду, а також обставини, що зазнали змін після прийняття судом рішення. Їх виявлення не може бути підставою для перегляду судового рішення. Не можуть визнаватися нововиявленими обставинами і обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону. Надання правової оцінки аналогічним правовідносинам в іншому судовому рішенні також не може вважатися нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч.2 ст. 6 КАС України суд апеляційної інстанції застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

За нормами ст.1, 17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до рішень ЄСПЛ від 18.11.2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01) та від 06.12.2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2, заява №19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У п. 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, п. 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (п. 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява №52854/39, п.52, ECHR 2003-IX, у справі «Желтяков проти України», заява №4994/04, п.43).

Наведене у підсумку свідчить, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами сама по собі не суперечить принципу юридичної визначеності, проте перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою й саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду, при цьому особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що у неї не було можливості представити цей доказ під час судового розгляду справи до винесення судового рішення, а також те, що цей доказ має суттєве значення.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заявник посилається на постанову Верховного Суду від 23.12.2022 року по справі №140/12235/21, у якій зазначено, зокрема, що ПК України встановив зупинення перебігу усіх строків давності, встановлених ст.102 ПК України, на період з 18.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого КМ України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Здійснивши аналіз доказів у справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наведені в заяві обставини, які, на думку заявника мали б істотне значення при вирішенні питання про обґрунтованість доводів позивача, не є нововиявленими в силу п.1 ч. 4 ст. 361 КАС України.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що заявник не довів існування нововиявлених обставин, які б могли стати підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 05.10.2021 року у справі 160/15329/21 і доводами апеляційної скарги такий висновок не спростовано, тому ухвала суду у даній справі підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 у справі 160/15329/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий