Справа № 160/6680/20
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2023 року Справа № 160/6680/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
секретаря судового засідання: Дивнич Д.І.,
представника позивача: Лісового Д.О.,
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 відкрито провадження у справі №160/6680/20 та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 02.09.2020. Останнє судове засідання у справі відбулось 23.03.2023.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 провадження у справі №160/6680/20 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Виконкому Криворізької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, поновлено. Судове засідання призначено на 27.12.2022.
04.01.2023 від позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів по справі (вх. №1901/23).
Відповідач проти долучення додаткових доказів заперечив у клопотанні (вх. №3600/23ел), яке надійшло на електронну адресу суду 14.03.2023.
14.03.2023 від відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів (вх. №3602/23ел).
Відповідач заперечив проти заявлених позивачем клопотань з причин неспівмірності останніх зі складністю справи, наданими адвокатом послугами та витраченим часом на надання таких послуг.
Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 14.03.2023, підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд адміністративний позов задовольнити повністю.
Представник відповідача в судове засідання, призначене на 14.03.2023, не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
До суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи від 14.03.2023 (вх. 3600/23ел), з огляду на неможливість прийняти участь у судовому засіданні представника відповідача - завідувача сектору правового забезпечення інспекції з питань праці та зайнятості Департаменту соціальної політики Виконкому Криворізької міської ради Голобородько О.Г. та необхідність вчасної та якісної підготовки до судових засідань.
У задоволенні означеного клопотання відмовлено судом, з огляду на те, що до означеного клопотання відповідачем не надано доказів неможливості забезпечити явку іншого представника відповідача у судове засідання, призначене на 14.03.2023, а також враховуючи те, що судова повістка була направлена відповідачу 08.03.2023 року та розгляд справи вже неодноразово відкладався за клопотання відповідача, отже, судом було надано достатньо часу для якісної підготовки відповідача до судових засідань.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
10.03.2020 заступником начальника юридичного управління Виконкому Криворізької міської ради директору Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради надано лист №7-06/21/244 «Про проведення перевірки», у якому зазначено, що до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу віднесені земельні ділянки, розташовані за адресами: АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5, АДРЕСА_6. Зазначені земельні ділянки за договорами оренди були надані у строкове платне користування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 . Рішеннями Криворізької міської ради від 28.12.2012 №1634, від 24.04.2013 №1926, від 24.04.2013 №1927, від 24.04.2013 №1928 було відмовлено у поновленні договорів оренди та зобов`язано ФОП ОСОБА_1 припинити комерційне використання земельних ділянок, звільнити їх від тимчасових споруд, привести у стан, придатний для подальшого використання, та повернути міській раді за актом приймання-передачі. Проте, зазначеного виконано не було. Крім того, ФОП ОСОБА_1 стверджував, що автостоянки, розташовані за вказаними вище адресами, функціонують, відповідна плата за користування їх послугами клієнтами вноситься, проводяться ремонтні роботи. Зазначені обставини свідчать про неможливість функціонування вказаних об`єктів без залучення відповідного робочого персоналу, який забезпечує функціонування автостоянок в комерційних цілях та їх обслуговування. З урахуванням наведених обставин існує необхідність у здійсненні заходів контролю за додержанням законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 , шляхом здійснення інспекційного відвідування вказаних автостоянок.
11.03.2020 заступником директора Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради Ольгою Калугіною видано наказ №24 «Про призначення інспекційних відвідувань».
11.03.2020 заступником директора Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради Ольгою Калугіною видано направлення №17/06/1409 на проведення інспекційного відвідування.
На підставі наказу від 11.03.2020 №24 «Про призначення інспекційних відвідувань» та направлення на проведення інспекційного відвідування №17/06/1409 від 11.03.2020 Департаментом соціальної політики виконкому Криворізької міської ради на підставі пп. 3 п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1132, та відповідно до наказу від 11.03.2020 №24 про призначення інспекційних відвідувань, для проведення позапланового заходу контролю у формі інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , здійснено вихід за адресою позивача з метою проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування з метою здійснення контролю за додержанням законодавства про працю фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 з питань оформлення відносин у період з 12.03.2020 по 19.03.2020.
Крім того, Департаментом соціальної політики Виконкому Криворізької міської ради позивачу повідомлено про необхідність надання додаткових пояснень у термін до 10:00 год 16.03.2020.
Крім того, Департаментом соціальної політики Виконкому Криворізької міської ради позивачу повідомлено про необхідність надання додаткових пояснень у термін до 10:00 год 18.03.2020.
У матеріалах справи також міститься службова записка від 18.03.2020, складена спеціалістом І категорії Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради про складення телефонограми №4 від 18.03.2020 щодо інформування позивача про необхідність отримання листів.
Відповідно до п. 16, 17 Порядку акт складається в останній день інспекційного відвідування, тобто 19.03.2020.
У вказаному акті причиною неможливості проведення інспекційного відвідування зазначено відсутність об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування).
Позивачем інспектору з праці Департаменту соціальної політики Виконкому Криворізької міської ради ОСОБА_8 неодноразово було надано письмові пояснення, зокрема, щодо того, що 20.03.2020 о 9:00 год останнім були отримані два поштові конверти, на одному з яких було вказано ім`я ОСОБА_4 замість ОСОБА_5 , а також, було вказано номер мобільного телефону НОМЕР_2 , який не належить позивачу, разом з тим, актуальний номер телефону позивача НОМЕР_3 . Також, позивач зазначив, що у поштових конвертах відповідача містилися направлення на проведення інспекційного відвідування у період з 12.03.2020 по 16.03.2020, інформаційний лист, вимога про надання документів у строк до 10:00 год 16.03.2020 та ідентична вимога про надання документів у строк до 10:00 год, але до 18.03.2020.
05.06.2020 зазначена постанова була направлена фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .
Суд зазначає, що матеріали справи свідчать про те, що вся кореспонденція щодо інспекційного відвідування, яка направлялась відповідачем позивачу останньому вручена не була.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі Закон №877).
Згідно зі ст. 1 Закону №877, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону №877, заходи контролю здійснюються, серед інших, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі №805/430/18-а дійшла висновку, що спеціальним законом, який відповідно до частини четвертої статті 2 Закону №877-V повинен враховуватися органами Державної служби України з питань праці при проведенні заходів державного нагляду (контролю), є КЗпП України, зокрема, Глава XVIII «Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю». У подальшому такий висновок був підтриманий Верховним Судом у постановах від 24.06.2021 у справі №200/5877/19-а, від 04.08.2021 у справі №814/409/18.
Частинами 1, 2 статті 259 Кодексу Законів про працю України (тут і далі КЗпП України в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.
Місцеві державні адміністрації і ради у межах відповідної території, зокрема, забезпечують реалізацію державної політики в галузі охорони праці; здійснюють контроль за додержанням нормативних актів про охорону праці (ст. 263 КЗпП України).
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08.09.2004 №1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці №129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08.09.2004 №1986-IV, та Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон) станом на час виникнення спірних правовідносин визначав Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 (далі Порядок №823).
Позивач та його представник вважають, що цей Порядок не може бути застосований навіть на минулий період, тобто під час можливого проведення інспекційного відвідування (з 12.03.2020 по 19.03.2020), оскільки судовим рішенням констатовано його протиправність та нечинність на момент проведення такого інспекційного відвідування позивача.
Суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Отже, згідно з п. 2 Порядку №823 (тут і далі станом на час виникнення спірних правовідносин), заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Заходи контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються інспекторами праці виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, дотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад) у формі, визначеній абзацом першим цього пункту.
Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження).
Контрольні повноваження інспектора праці підтверджуються службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці та її територіальними органами.
Підставою для видачі службового посвідчення інспектора праці посадовій особі виконавчого органу ради є лист сільського, селищного, міського голови, до якого додається заповнена картка обліку даних інспектора праці відповідно до форми, затвердженої Мінсоцполітики (п.3 Порядку №823).
Отже, станом на час проведення перевірки (12.03.2020-19.03.2020) посадові особи інспекції з питань праці та зайнятості Департаменту соціальної політики Криворізької міської ради були наділені повноваженнями на здійснення у формі інспекційних відвідувань заходів державного контролю за додержанням законодавства про працю, зокрема, з питань оформлення трудових відносин. При цьому, контрольні повноваження інспектора праці підтверджуються службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці та її територіальними органами.
Стосовно повноважень посадової особи відповідача ОСОБА_6 суд зазначає, що такі повноваження підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради, згідно з якою останній має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори.
Пунктом 5 Порядку №823 передбачено, що підставами для здійснення інспекційних відвідувань є:
1) звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;
2) звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;
3) рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;
4) рішення суду;
5) повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин;
Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати;
ДПС та її територіальних органів про: невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень; факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання;
Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: роботодавців, які нараховують заробітну плату 30 і більше відсоткам працівників менше мінімальної; роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилася на 20 і більше відсотків; фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; роботодавців, в яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці, що завершився; роботодавців, в яких протягом року не проводилася індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;
7) інформація профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлені у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю;
8) доручення Прем`єр-міністра України;
9) звернення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини;
10) запит народного депутата України;
11) невиконання вимог припису інспектора праці.
Суд зазначає, що у даній справі фактично підставою для здійснення інспекційного відвідування є підпункт 5 пункту 5 Порядку №823, який визначає, що інспекційні відвідування проводяться за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин.
Конвенція Міжнародної організації праці № 81, 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі» визначає безумовне дискреційне повноваження інспектора самостійно приймати рішення щодо необхідності проведення інспектування того чи іншого роботодавця для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.
Однак, такими повноваженнями інспектор наділений виключно в рамках здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, за наявності підстав визначених законодавством. В свою чергу, пункт 5 Порядку №823 визначає перелік підстав для здійснення державного контролю, який є вичерпним.
Відтак, лист (службова записка) особи органу контролю не є належною підставою для призначення інспекційного відвідування згідно з пунктом 5 частини п`ятої Порядку №823, оскільки ознаки порушення законодавства про працю виявлені органом контролю поза межами виконання ним контрольних повноважень. В силу положень пункту 2 Порядку №823 контрольні повноваження здійснюються інспекторами праці у формі проведення інспекційних відвідувань.
Зазначений висновок викладено і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.03.2021 у справі №260/768/19.
Згідно з п. 5 Порядку №823, інспекційне відвідування або рішення інспектора праці про відвідування роботодавця, передбачене пунктом 28 цього Порядку, підлягає повідомній реєстрації Держпраці чи її територіальним органом до початку їх проведення.
Пунктом 28 Порядку №823 встановлено, що інспектор праці самостійно приймає рішення про необхідність відвідування роботодавця з метою інформування його та працівників про найбільш ефективні способи додержання законодавства з питань оформлення трудових відносин, моніторингу стану його додержання.
Таким чином, повідомній реєстрації Держпраці чи її територіальним органом підлягає інспекційне відвідування або рішення інспектора праці про відвідування роботодавця з метою інформування його та працівників про найбільш ефективні способи додержання законодавства з питань оформлення трудових відносин, моніторингу стану його додержання.
Водночас, як установлено судом, посадовими особами відповідача мав би бути здійснений контроль за додержанням законодавства про працю Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 з питань оформлення трудових відносин, а не з метою інформування його та працівників про найбільш ефективні способи додержання законодавства з питань оформлення трудових відносин, моніторингу стану його додержання.
За змістом ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 7 Закону №877 для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).
Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).
Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.
Згідно з ч.3 ст.6 Закону №877 суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
При цьому судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду формулює правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Така правова позиція відповідає завданням та основним засадам адміністративного судочинства, закріпленим у статті 2 КАС України.
Враховуючи подібність правового регулювання правовідносин в частині прийняття наказу про проведення перевірки органами Держпраці та податковими органами, а також необхідність визначення наслідків допуску суб`єктами господарювання посадових осіб контролюючих органів до проведення перевірки, Верховний Суд уважає можливим поширити відповідну правову позицію і на спірні у цій справі правовідносини.
Так, 11.03.2020 заступником директора Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради Ольгою Калугіною видано направлення №17/06/1409 на проведення інспекційного відвідування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Поряд з цим, до матеріалів справи надано копію направлення на проведення інспекційного відвідування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 . Це направлення має такі ж самі номер та дату, як і направлення на проведення інспекційного відвідування позивача у цій справі.
Суд зазначає, що направлення на проведення можливого заходу контролю у позивача містить усю інформацію, зазначення якої вимагає ч. 3 ст. 7 Закону №877, тому суд відхиляє доводи відповідача про те, що відсутність у направленні інформації щодо по батькові посадової особи відповідача, а також наявність направлень під одним і тим же вихідним номером щодо двох окремих суб`єктів господарювання свідчить про недійсність такого направлення.
Згідно з підпунктом 7 пункту 10 Порядку №823, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та/або документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.
Відповідно до п.11 Порядку №823 вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.
У разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування, зокрема ненадання на письмову вимогу інспектора праці інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 10 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, перевищення строків проведення інспекційного відвідування, визначених пунктом 9 цього Порядку, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою (п.14 Порядку №823).
Таким чином, посадові особи відповідача під час здійснення інспекційного відвідування позивача мали право вимагати від нього надання для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів та пояснень. Ця вимога є обов`язковою для виконання об`єктом відвідування, а її невиконання є підставою для складання акту про неможливість проведення інспекційного відвідування. Такий же акт складається у разі відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування). У акті має бути зазначена відповідна підстава щодо неможливості проведення інспекційного відвідування.
Тобто, доказів отримання позивачем цієї вимоги до матеріалів справи не надано.
Отже, доказів належного повідомлення позивача про можливе інспекційне відвідування та отримання ним вимоги про надання документів до матеріалів справи не надано.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - штрафи) визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (тут і далі Порядок №509 в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п. 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).
Такий штраф передбачений як відповідальність юридичних та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, за вчинення дій, передбачених абзацом сьомим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини (абз.8 ч.2 ст.265 КЗпП України).
Абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), а згідно з абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України така відповідальність настає у разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні.
Таким чином, на позивача накладено штраф за створення перешкод у проведенні інспекційного відвідування з питань фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що недопущення до проведення перевірки та створення перешкод у її проведенні є активною дією суб`єкта господарювання.
Такого висновку дотримується Верховний Суд у постанові від 29.07.2021 у справі №160/3068/19.
До того ж, як убачається з пункту 14 Порядку №823, створенням об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці є: відмова у допуску до проведення відвідування, зокрема ненадання на письмову вимогу інспектора праці інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 10 цього Порядку.
Поряд з цим, суд зазначає, що позивач взагалі не був обізнаний про інспекційне відвідування та вимогу про надання документів, тому кваліфікувати дії позивача як створення перешкод у проведенні інспекційного відвідування неможливо.
Так, дійсно згідно з п. 2 Порядку №509, штрафи накладаються на підставі акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування.
Проте, враховуючи п. 14 Порядку №823, яким визначено, що створенням об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці є: відмова у допуску до проведення відвідування, зокрема ненадання на письмову вимогу інспектора праці інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 10 цього Порядку, а також те, що створення перешкод є активними діями об`єкта відвідування, акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування може бути підставою для накладення штрафу лише тоді, коли об`єкт відвідування вчинив дії, наведені у цьому абзаці судового рішення. Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування у зв`язку з відсутністю об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування) не може бути підставою для покладення відповідальності на об`єкт відвідування.
З наведених підстав суд відхиляє доводи відповідача про те, що правомірність дій його посадових осіб підтверджена листами Держпраці від 04.11.2020 №7773/3.1/3.3-20 та від 19.11.2020 №8121/3.1/3.3-20. Суд зазначає, що у цих листах лише констатовано той факт, що акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування є підставою для накладення штрафів за недопущення до перевірки з питань фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), створення перешкод в її проведенні. Проте у цих листах не йде мова про те, що акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування може бути підставою для накладення штрафу на об`єкт відвідування саме через відсутність цього об`єкта чи уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування).
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.
За встановлених обставин справи, наведених положень законодавства, суд дійшов висновку, що відповідач під час здійснення заходів щодо інспекційного відвідування позивача не врахував усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України.
Водночас суд відхиляє доводи позивача про можливість посадових осіб відповідача зупинити перебіг строків інспекційного відвідування, оскільки згідно з Порядком №823, проведення інспекційного відвідування може бути зупинено рішенням керівника або заступника органу контролю під час оскарження припису або вимоги інспектора праці.
Також суд зазначає, що на час запланованого проведення інспекційного відвідування позивача (з 12.03.2020 по 19.03.2020) було виключено пункт 6 Порядку №509, яким передбачалось те, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Суд зазначає, що всі інші аргументи сторін досліджені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн.
З огляду на задоволення позовної заяви, витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради.
Крім цього, представником позивача адвокатом Лісовим Д.О., у судових дебатах надано пояснення щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу, про які ним зазначено у позовній заяві, та заявлено про намір подати докази на підтвердження розміру понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу у строк встановлений ст. 143 КАС України.
У зв`язку з цим, суд, відповідно до ст. 143 КАС України, призначає судове засідання для вирішення питання про судові витрати.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 94, 132, 134, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене у строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 23.03.2023.

Суддя О.В. Царікова