Справа № 420/2765/23
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/2765/23

Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.,

повний текст судового рішення

складено 17.05.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,
ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

10 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними та дискримінаційними протокол розрахунок ГУПФУ №41 від 26.08.2022 року та дії відповідача, стосовно здійснення розрахунку пенсії позивача та здійснення розрахунку суми боргу поновленої пенсії позивача з 01.09.2000 року, без врахування понаднормового стажу 3 років, в порядку та спосіб не відповідному до Закону, а саме без врахування надбавки за понаднормовий стаж відповідно до ст.28 Закону №1058-IV, без врахування автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст.28 та ч.3 ст. 42 Закону №1058-IV та без врахування надбавки 80 літнім, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251 та скасувати протокол розрахунок №41 від 26.08.2022 року;

- визнати протиправною бездіяльність ГУПФУ стосовно не врахування понаднормового стажу 3 років позивачу та не здійснення ним розрахунку суми поточної пенсії та суми боргу з 01.09.2000 року з урахуванням надбавки за понаднормовий стаж відповідно до ст. 28 Закону №1058-IV та з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст.28 та ч.3 ст. 42 відповідно до ст.28 Закону №1058-IV та з урахуванням надбавки 80 літнім, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.09.2000 року, з урахуванням понаднормового стажу 3 років позивача відповідно до ст. 28 Закону №1058-IV та з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії, відповідно до ст.28 та ч.3 ст. 42 Закону №1058-IV, та з урахуванням надбавки 80 літнім, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251, з компенсацією втрати частини доходів, на момент фактичної виплати, за мінусом виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що йому призначена пенсія за віком на підставі ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що виплачувалась до його виїзду за кордон на постійне місце проживання до Ізраїлю. З 01.09.2000 року ГУ ПФУ припинено виплату пенсії за віком.

Позивач звертався до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом про поновлення виплати пенсії. Рішенням суду від 22.06.2021 по справі №540/1656/21 позов задоволено та зобов`язано ГУ ПФУ розглянути заяву про поновлення пенсії із прийняттям відповідного рішення та вирішити питання про поновлення пенсії із урахуванням висновків суду із 01.09.2000 року, з компенсацією втрати частини доходів.

ГУ ПФУ на виконання рішення суду розглянута заява позивача та прийнято рішення №41 від 26.08.2022 року про призначення пенсії позивачу, проте відповідачем протиправно її розраховано на 26.08.2022 року в сумі 16 грн на місяць без врахування автоматичних масових перерахунків, надбавки за понаднормовий стаж 3 роки та підвищення пенсії особам, які отримуються пенсію віком старше 80 років.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки ним порушено ст.28, ч.3 ст.42, ч.4 (1) розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п.1 постанови КМУ від 01.04.2020 №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році».

Представник ГУ ПФУ заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що на виконання рішення суду від 22.06.2021 року, яке набрало законної сили 29.03.2021 року, позивачу поновлено виплату пенсії, як непрацюючому пенсіонеру з 01.09.2000 року. За матеріалами пенсійної справи загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 28 років 01 місяць 19 днів. Розмір пенсії позивача з 01.09.2000 склав 16,62 грн.

Між тим після поновлення пенсії позивачу її не виплачено, оскільки подана 31.03.2022 року представником позивача Меламедом В. заява про виплату пенсії з відкриттям банківського рахунка на ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» не відповідає вимогам затвердженого постановою КМУ від 30.08.1999 №1596 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, зокрема ідентифікація банком клієнта не проводилась, заяву про виплату пенсії Заройц в банку не підписував.

Щодо виплати пенсії у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність представник відповідача зазначив, що згідно з абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Позивачу поновлено пенсію за віком з урахування страхового стажу 28 років 01 місяць 19 днів на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі який позивач отримував на момент припинення виплати пенсії.

В свою чергу, виплата пенсії у розмірі не меншому за прожитковий мінімум а також виплата підвищення пенсії тим, хто досягнув 80 років поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тому підстави для збільшення позивачу розміру пенсії за 3 роки понаднормового стажу та застосування підвищення пенсії до позивача, у зв`язку з досягненням 80 років - відсутні.

Також представник відповідача зазначив, що виплата компенсації провадиться у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості. Оскільки виплату заборгованості до пенсії ОСОБА_1 не проведено так як відсутня заява згідно з Порядком №1596, підстави для нарахування компенсації втрати частини доходів також відсутні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, задоволений частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №41 від 26.08.2022 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2000 року з урахуванням встановленого законодавством мінімального розміру пенсії, надбавки за понаднормовий стаж 3 роки та індексації відповідно до статей 27, 28, 42, пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також визначення щомісячної компенсаційної виплати відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році», з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області судові витрати за сплату судового збору в розмірі 650,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 05.03.2000 року виїхав з України до Держави Ізраїль на постійне місце проживання, у зв`язку з чим починаючи з 01.09.2000 року не отримує призначеної йому пенсії за віком. Вказані обставини не заперечуються сторонами.

Позивач вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ щодо зупинення виплати пенсії звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ про поновлення пенсії за віком.

Рішенням суду від 22.06.2021 по справі №540/1656/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2022 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про поновлення пенсії у спосіб, встановлений п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1. Зобов`язано ГУ ПФУ розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення пенсії із прийняттям відповідного рішення та вирішити питання про поновлення пенсії із урахуванням висновків суду із 01.09.2000 з компенсацією втрати частини доходів.

На виконання рішення суду та за результатами розгляду заяви позивача ГУ ПФУ прийнято рішення №41 від 26.08.2022 року про призначення пенсії за віком з 01.09.2000. Згідно з вказаним рішенням умовами призначення пенсії є Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж позивача склав 28 років 01 місяць 19 днів, розмір пенсії 16,62 грн (а.с.22-31).

Позивач вважаючи протиправним розрахунок пенсії без врахування автоматичних масових перерахунків, надбавки за понаднормовий стаж 3 роки та підвищення пенсії особам, які отримуються пенсію віком старше 80 років звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі також - Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Статтею 1 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Як зазначено у ст.1 цього Закону, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Окремим положенням ч.2 ст.5 Закону №1058-IV від 09.07.2003 визначено, що виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.

За приписами ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV від 09.07.2003, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

З 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (частина друга статті 28 Закону №1058-ІV).

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

За змістом вказаної норми підвищення розміру пенсії за віком визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Отже, для підвищення пенсії на підставі ч. 3 ст. 29 Закону Закон №1058-IV необхідна наявність наступних умов: дата народження особи у період по 31 грудня 1961 року; звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, тобто після досягнення 55 років; не одержання жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку; наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом 1 ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічні висновки щодо застосування цих норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 25.09.2018 у справі №686/10709/17, від 11.12.2018 у справі №752/13469/16-а та від 16.06.2022 у справі №686/17753/17, які у силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України враховуються судом при ухваленні рішення у цій справі.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу відновлено пенсійні виплати на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 року № 540/1656/21.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що при розрахунку пенсії за віком позивача пенсійний орган не врахував вказаних вище норм Закону та Конституції України не застосувавши мінімальний розмір пенсії та призначивши її в твердому розмірі за наявності стажу роботи позивача 28 років 01 місяць 19 днів, що є безпідставним.

Суд першої інстанції вірно врахував, що оскаржуване рішення відповідачем прийнято на виконання рішення від 22.06.2021 року у справі №540/1656/21, яким в своє чергу не встановлено твердого розміру пенсійної виплати позивачу.

Так, вказаним рішенням у справі №540/1656/21 ГУ ПФУ зобов`язано розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення пенсії із прийняттям відповідного рішення та вирішити питання про поновлення пенсії із урахуванням висновків суду із 01.09.2000 з компенсацією втрати частини доходів

Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 4-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії:

- мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу;

- збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.

Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» прийнятий 08.07.2011 року та набрав чинності 01.10.2011 року, після того як позивачу призначено пенсію за віком

Отже, згідно з рішенням №41 від 26.08.2022 року про призначення позивачу пенсії за віком умовами призначення пенсії є саме Закон України №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що не було враховано Пенсійним фондом.

Крім цього, відповідно до абз.3 ч.2 ст.27 Закону розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Частинами 1 та 2 ст.42 Закону №1058-ІV передбачено, що пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, у разі якщо величина середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, за минулий рік зросла, з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам темпів зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім роком, крім випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому році був менший, ніж зазначений у цій частині, то збільшення пенсій здійснюється з урахуванням попереднього підвищення.

Розділ XV Закону №1058-ІV доповнено пунктом 4-3 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017 року, відповідно до якого пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01.10.2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо неврахуванні при розрахунку про призначення пенсії за віком з 01.09.2000 року урахування мінімального розміру пенсії за віком та надбавки за понаднормовий стаж 3 роки відповідно до ст.28 Закону №1058-ІV, та з врахуванням автоматичних масових перерахунків згідно з ч.2 ст.42 Закону №1058-ІV.

Щодо нарахування та виплати надбавки пенсіонерам, які досягли 80 років регламентовані постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населенням у 2020 році» (далі Постанова №251) колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п.1 Постанови №251 установити з 01.04.2020 по 28.02.2021 особам, які отримують пенсію і яким виповнилося 80 років і більше, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації, щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, не досягає розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за 2019 рік, щомісячну компенсаційну виплату в розмірі до 500 грн у межах зазначеного розміру.

Таким чином умовами призначення до пенсії щомісячної компенсаційної виплати відповідно до Постанови №251 є: 1) призначення особі пенсії на підставі Закону №1058-ІV; 2) досягнення пенсіонером 80 років; 3) недосягнення щомісячного розміру пенсійних виплат розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за 2019 рік.

Отже, як правильно встановлено судом першої інстанції лише після виконання відповідачем своїх повноважень щодо призначення пенсії позивачу з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні у позивача виникне наявність третьої умови призначення пенсії позивача щомісячної компенсаційної виплати відповідно до Постанови №251, а саме - недосягнення щомісячного розміру пенсійних виплат розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні

Щодо позовних вимог про компенсацію втрати частини доходів колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо їх передчасності.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст.2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька