Справа № 158/2389/22
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 158/2389/22 пров. № А/857/9890/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

з участю секретаря судового засідання Петрунів В. І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача та заставодавця Бортніка О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 та заставодавця ОСОБА_2 - адвоката Бортніка Олексія Юрійовича на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 травня 2023 року (прийняту в м. Ківерці суддею Поліщук С. В.; дата складення ухвали в повному обсязі не вказана) в адміністративній справі № 158/2389/22 за позовом Управління Державної міграційної служби України у Волинській області до ОСОБА_1 про продовження строку примусового затримання з метою ідентифікації,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 жовтня 2022 року, залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року, зобов`язано відповідача у цій справі ОСОБА_1 або інших фізичних осіб (заставодавців) внести заставу у розмірі 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 496 200 грн 00 коп. гривень на рахунок ТУ ДСА України в Волинській області, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня прийняття судом рішення про внесення застави.

Також вказаним рішенням зобов`язано ОСОБА_1 у випадку внесення застави:

1) щотижнево прибувати до уповноваженої особи Управління Державної міграційної служби України у Волинській області;

2) не відлучатися з м. Луцьк Волинської області без дозволу уповноваженої особи Управління Державної міграційної служби України у Волинській області;

3) невідкладно повідомляти уповноважену особу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про зміну свого місця проживання.

На виконання вказаного рішення суду від 31 жовтня 2022 року гр. ОСОБА_2 вніс заставу у зазначеному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням № TR.71349 від 31 жовтня 2022 року та випискою ТУ ДСА України в Волинській області за 31.10.2022.

17 березня 2023 року представник заявника (заставодавця) ОСОБА_2 адвокат Бортнік О. Ю. подав до суду клопотання, та з подальшим уточненням, просив:

- зобов`язати ТУ ДСА у Волинській області повернути вказану вище заставу в сумі 496 200 гривень, яка була внесена ОСОБА_2 , на рахунок заставодавця;

- припинити дію застави, встановленої ОСОБА_1 рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 жовтня 2022 року;

- скасувати обов`язки, покладені на ОСОБА_1 рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 жовтня 2022 року.

При цьому покликався на те, що відповідач у цій справі ОСОБА_1 звернувся до першого відділу Луцького міського відділу УДМС України у Волинській області із заявою № про отримання статусу особи без громадянства у зв`язку з чим йому була видана довідка про звернення за визнанням його особою без громадянства, що надає йому право на тимчасове перебування на території України на законних підставах.

Також зазначив, що стаття 289 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) визначає строк дії та порядок продовження лише найбільш суворого запобіжного заходу у виді затримання, проте не визначає жодного строку обмеження дії обраного судом заходу у виді застави чи можливості продовження вказаного заходу, а відтак скасування застави можливе у випадку відсутності обставин, які стали підставою для її застосування судом, якою у цьому випадку є наявність документа, який встановлює особу заявника та надає йому право на перебування на території України на законних підставах.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що Управління ДМС України у Волинській області приймало рішення відносно відповідача про примусове повернення з території України та докази того, що відповідач ухилявся або ухилятиметься від виконання такого рішення.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 травня 2023 року в задоволенні клопотання представника відповідача та заставодавця адвоката Бортніка О. Ю. про повернення застави у справі за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України у Волинській області до ОСОБА_1 про продовження строку примусового затримання з метою ідентифікації відмовлено в повному об`ємі.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції мотивував це тим, що станом на час розгляду судом вказаної заяви підстави, визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та враховані судом при покладенні на ОСОБА_1 обов`язку внесення застави, продовжують існувати; за заявою поданою ОСОБА_1 проводиться відповідна перевірка і остаточне рішення не прийнято, тому подана представником заявника (заставодавця) ОСОБА_2 адвокатом Бортніком О. Ю. заява є передчасною та задоволенню не підлягає.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив представник відповідача ОСОБА_1 та заставодавця ОСОБА_2 - адвокат Бортнік О. Ю., який вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята без урахування фактичних обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просив скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення вимог заяви - припинення дії застави, скасування обов`язків, покладених на відповідача судовим рішенням та повернення застави заставодавцю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує загалом тими ж доводами, й вимоги клопотання про припинення дії застави, скасування обов`язків та повернення застави заставодавцю. Зокрема, покликається на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що Управлінням ДМС України у Волинській області приймалось рішення відносно відповідача про примусове повернення з території України та докази того, що відповідач ухилявся або ухилятиметься від виконання такого рішення. Також позов про примусове видворення відповідача до суду не поданий. А подання відповідачем заяви про отримання статусу особи без громадянства покладає на заявника такі ж обов`язки, як і рішення суду від 27 жовтня 2023 року в цій справи та надає відповідачу право перебувати в Україні на законних підстава, що є підставою для припинення такого способу забезпечення як застава. Крім того, судом встановлено факт співпраці відповідача під час процедури його ідентифікації. З покликанням на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 21 серпня 2019 року в справі № 522/960/18 та від 27 листопада 2018 року в справі № 754/2203/17 вважає, що на теперішній час відсутні підстави для обрання застави та існування обов`язків, покладених та відповідача, відсутні.

Представник позивача подала відзив на вказану апеляційну скаргу, вважаючи таку законною і такою, що прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Аналізуючи зміст статті 289 КАС України та фактичні обставини справи, представник позивача погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що доводи представника заявника не спростовують факту незаконного перебування відповідача на території України, ні факту відсутності у нього оригіналів документів, що посвідчують його особа та країну походження, ні наявності обставин, які унеможливлюють належну ідентифікацію особи.

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, що відповідно до приписів частини другої статті 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Також представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні апелянт та відповідач підтримали вимоги апеляційної скарги з аналогічних підстав; просять апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України, відповідно до частин першої, четвертої, шостої, сьомої, дев`ятої, десятої, тринадцятої якої за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Суд під час застосування застави та взяття на поруки письмово роз`яснює іноземцю або особі без громадянства покладені на нього обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи з установленою судом періодичністю;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому іноземець або особа без громадянства тимчасово перебуває, без дозволу визначеної службової особи;

3) невідкладно повідомляти визначену службову особу про зміну свого місця проживання.

Внесення застави полягає у внесенні іноземцем, особою без громадянства або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності чи така, що фінансується з державного чи місцевих бюджетів, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Розмір застави визначається судом з урахуванням майнового та сімейного стану іноземця або особи без громадянства у межах від ста до двохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та вноситься на рахунок протягом п`яти робочих днів з дня прийняття судом рішення про внесення застави.

У разі невиконання іноземцем або особою без громадянства обов`язків, покладених судом відповідно до частини четвертої цієї статті, чи вчинення нею порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців:

1) внесена застава за клопотанням відповідного органу (підрозділу) або за ініціативою суду звертається судом у дохід держави;

2) уповноважений орган (підрозділ) може звернутися до адміністративного суду з позовною заявою про затримання цієї особи з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

За невиконання зобов`язань, покладених судом відповідно до частини четвертої цієї статті, поручитель несе визначену законом відповідальність.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Зі змісту вказаної статті видно, що внесення застави іноземцем або особою без громадянства є одним із способів забезпечення ідентифікації та/або забезпечення видворення такої особи за межі території України та полягає у внесенні цією особою або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) відповідної суми коштів на спеціальний рахунок.

А підставою для застосування такого заходу є наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії, якщо існує ризик її втечі, а також у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

Також, відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів щодо належності його до громадянства певної країни, як і документів, які посвідчують його особу.

А підставою для застосування до відповідача такого заходу, як зобов`язання внести заставу, відповідно до рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 жовтня 2022 року було, зокрема, те, що на цей час відповідач у справі не ідентифікований, документів на підтвердження законності перебування на території України не має.

Також судом було встановлено факт незаконного перетину відповідачем державного кордону України, відсутність у нього оригіналів документів, які ідентифікують його особу та документів, які надають право на виїзд з України.

Позаяк ОСОБА_1 на цей час не ідентифікований, документів на підтвердження законності перебування на території України не має, колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами суду першої інстанції про відсутність підстав для припинення такого способу забезпечення, як застава, позаяк підстави, за яких було застосовано заставу, існують і на цей час.

Також доводи апелянта не спростовують ні факту незаконного перебування відповідача на території України, ні факту відсутності у нього документів, що підтверджують особу та країну походження, ні наявності обставин, які унеможливлюють належну ідентифікацію особи для забезпечення видворення за межі території України.

Тому безпідставними є його покликання на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що Управлінням ДМС України у Волинській області приймалось рішення відносно відповідача про примусове повернення з території України.

А доводи апелянта про те, що на цей час відсутні достатні підстави для застосування такого способу забезпечення як застава, оскільки відповідач звернувся до першого відділу Луцького міського відділу УДМС України у Волинській області із заявою № , яка дійсна до 03.09.2023, про отримання статусу особи без громадянства у зв`язку з чим йому була видана довідка про звернення за визнання його особою без громадянства, що надає йому право на тимчасове перебування на території України на законних підставах, а також те, що застава як запобіжний процесуальний захід має певні терміни, які необхідно обраховувати виходячи із строку визначеного статтею 289 КАС України щодо затримання іноземців, колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними, позаяк на час заяви обставини, які були підставою для застосування такого способу забезпечення ідентифікації як застава не відпали.

Вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, висловленим у постанові від 02 вересня 2021 року в справі № 463/8369/19.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви про припинення дії застави, повернення застави та скасування всіх обмежень, які передбачені статтею 289 КАС України.

Безпідставними є й покликання апелянта на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 21 серпня 2019 року в справі № 522/960/18 та від 27 листопада 2018 року в справі № 754/2203/17, позаяк такі не релевантними щодо спірних правовідносин і зроблені за інших фактичних обставин, зокрема, особи іноземців та країни їх походження у вказаних справах були встановлені.

Решта доводів апеляційної скарги, крім викладених вище, на законність рішення суду першої інстанції не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак не потребують додаткового аналізу.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Тобто, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 та заставодавця ОСОБА_2 - адвоката Бортніка Олексія Юрійовича залишити без задоволення, а ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 травня 2023 року в адміністративній справі № 158/2389/22 про відмову в задоволення клопотання про припинення дії застави, обов`язків та повернення такої заставодавцю без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 04 вересня 2023 року.