Справа № 420/4715/23
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4715/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

04 вересня 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області, в якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 12.12.2022 року №10 «Про скасування актів розслідування нещасного випадку».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 року по справі №420/4715/23 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 12.12.2022 року №10 «Про скасування актів розслідування нещасного випадку».

25.07.2023 року від представника позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення по адміністративній справі №420/4715/23, а саме стягнення з Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12 600,00 грн.

Відповідно до положень частини 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина 3 ст. 252 КАС України).

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Дослідивши матеріали адміністративної справи №420/4715/23 та поданої заяви, проаналізувавши відповідні норми права, суд робить висновок, що клопотання підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону №5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно п.п. 1, 2, 6 ч. 1, ч. 2 ст. 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Частиною 3 статті 30 Закону №5076-VI встановлено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Крім вищезазначеного закону, порядок оплати праці адвоката регулюється Правилами адвокатської етики, затверджених 09.06.2017 року з`їздом адвокатів України.

Так відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики - формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту є гонорар.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до частин 4 та 5 статті 134 КАС України, законодавцем запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).

Таким чином, у Кодексі адміністративного судочинства закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

При цьому суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було винесене судове рішення у справі, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява №19336/04, п. 269).

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» також роз`яснено, що оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Верховним Судом у своїх постановах від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, від 17.09.2019 року у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 року у справі №726/549/19, неодноразово висловлювалась правова позиція, згідно якої на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.04.2018 року по справі №814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги. Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.

Суд зазначає, що 22.12.2022 року між адвокатським об`єднанням (далі АО) «Щит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги №1-93.

Відповідно до п. 1.1 Договору АО «Щит» приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання відповідно до завдання надати Клієнту за плату правову допомогу протягом строку цього Договору:

a) Представляти Клієнта у всіх державних, громадських, приватних організаціях . незалежно від їх форм власності та підпорядкування, в тому числі в органах внутрішніх справ, слідчих органах, органах прокуратури всіх рівнів державних адміністраціях, органах державної фіскальної служби, місцевого самоврядування, нотаріаті, банківських установах, установах зв`язку, ДЕЗ, органах санітарно-епідемілогічного контролю і пожежної безпеки, Управлінні земельних ресурсів, будівельних та архітектурних організаціях, перед фізичними особами, а також у судах всіх інстанцій, у тому числі у господарських судах всіх інстанцій, у третейських судах, органах Державної виконавчої служби будь-якого рівня, на переговорах про мирне врегулювання будь-яких суперечок, що випливають з цивільних, адміністративних, фінансових та інших правовідносин, що здійснюється АО «Щит» в межах цього Договору.

Для цього АО «Щит» надається право: подавати від імені Клієнта заяви (в тому числі позовні заяви), клопотання, скарги, апеляційні та касаційні скарги, підписувати необхідні документи, отримувати довідки та інші документи, знайомитись з матеріалами справи, робити з них виписки, знімати колії, засвідчувати копії документів своїм підписом, брати участь у судових засіданнях, представляти докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, відводи, давати усні і письмові пояснення суду, заперечувати проти клопотань і доказів інших учасників судового процесу, надавати та отримувати кореспонденцію (офіційні повідомлення, судові повістки тощо), заявляти та визнавати позов, змінювати його предмет та підстави, повністю або частково відмовлятися від позовних вимог, збільшувати або зменшувати позовні вимоги, заявляти зустрічний позов, передавати справи у третейський суд, укладати мирову угоду, оскаржувати рішення, постанови та інші судові акти, вести справи довірителя з питань примусового виконання рішень суду та інших органів, сплачувати збори, користуватися іншими правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, сторонам виконавчого . провадження, а також виконувати інші дії, пов`язані з виконанням цього договору.

б) Надавати усні та письмові консультації, правові висновки, довідки з правових питань, за наданням яких звернувся Клієнт.

Згідно п.4.1 Договору за послуги, що надаються АО «Щит» в межах цього Договору, клієнт сплачує грошові кошти в розрахунку вартості однієї години надання послуг 900,00 грн.

21.07.2023 року між сторонами було підписано акт №2 приймання-передачі наданих правових послуг, у якому зазначено, що АО «Щит» в порядку та на умовах, передбачених договором про надання правової допомоги від 22.12.2022 року №1-93, надало клієнту комплекс правових послуг, загальна вартість яких складає 12600,00 грн., а саме:

- проведення усної консультації щодо порядку оскарження наказу Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 12.12.2022 року №10 «Про скасування актів розслідування нещасного випадку» - 450,00 грн. (30 хв.);

- підготовка та подача до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області адвокатського запиту щодо надання завірених копій документів, надання інформації щодо вжитих після скасування актів розслідування нещасного випадку 900,00 грн. (1 год.);

- вивчення матеріалів справи, судової практики - 1800 грн. (2 год.);

- підготовка та подача адміністративного позову про визнання протиправним та скасування наказу Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 12.12.2022 року №10 «Про скасування актів розслідування нещасного випадку», в тому числі, копіювання документів, які долучаються до позову (справа №420/4715/23) - 5400 грн. (6 год.);

- підготовка та подача клопотання про поновлення провадження у справі №420/4715/23 - 900,00 грн. (1 год.);

- підготовка та подача відповіді на відзив по справі №420/4715/23 - 3150 грн. (3 год. 30 хв.).

Суд зазначає, що витрати на збирання доказів для подання заяв по суті справи, заяв та клопотань з процесуальних питань, здійснення запитів для отримання відповідних доказів стосовно справи, вивчення матеріалів справи, судової практики фактично охоплюються виконаною роботою щодо підготовки позову, а тому не є такими, що належать окремо до стягнення.

Також суд зауважує, що в матеріалах справи №420/4715/23 взагалі відсутній адвокатський запит до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо надання завірених копій документів, надання інформації щодо вжитих після скасування актів розслідування нещасного випадку на який представник позивача посилається у акті приймання-передачі наданих правових послуг.

Крім того суд зазначає, що підготовлена представником позивачем відповідь на відзив є тотожною змісту адміністративному позову, а тому витрачання представником 3 годин часу для її написання є, на думку суду, необґрунтованим.

Також суд вважає необґрунтованим посилання представника позивача, щодо витрачання 1 години роботи часу (900,00 грн.) на підготовку та подачу клопотання про поновлення провадження у справі №420/4715/23, оскільки таке клопотання викладено на 1 аркуші, з нього не вбачається тривала робота із законодавчою базою та необхідністю у зв`язку з цим витрачання значних зусиль на його складання.

Більш того, дана адміністративна справи є справою незначної складності, щодо якої існує судова практика.

Виходячи з наведеного, враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 , розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також додані до справи докази понесення позивачем судових витрат, їх співмірність із складністю справи, обсягом наданих до суду та досліджених матеріалів, а також обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на підготовку процесуальних документів, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання представника позивача в цій частині та стягнення з Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат на правову допомогу у розмірі 4500,00 грн.

В задоволенні іншої частини заяви про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись приписами ст.ст. 5, 6-11, 72, 73, 77, 132, 134, 139, 143, 241, 243, 248, 252, 255, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву представника позивача задовольнити частково.

Стягнути з Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.

У задоволенні клопотання про відшкодування судових витрат в іншій частині відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та п.п.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Головуючий суддя Білостоцький О.В.