Справа № 300/5833/23
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
"04" вересня 2023 р. справа № 300/5833/23
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Скільський І.І., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,
Адвокат Єрьоміна Вікторія Анатоліївна (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася 28.08.2023 до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 83% відповідних сум грошового забезпечення до 70% відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі постанови КМ України № 103 від 21.02.2018 та проведення перерахунку з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 9/1/3324 від 11.08.2021, виданої станом на 05.03.2019, з основним розміром 70%;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 в розмірі 83% відповідних сум грошового забезпечення та з 01 квітня 2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 9/1/3324 від 11.08.2021, виданої станом на 05.03.2019 року у розмірі 83% грошового забезпечення, та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі із врахуванням раніше виплачених сум.
З`ясовуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження в адміністративній справі та дотримання позивачем вимог до позовної заяви, суд зазначає таке.
Пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам, визначеним статтею 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач не долучив до позовної заяви належних доказів про сплату судового збору.
Одночасно, в позовній заяві представником позивача зазначено, що позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, на підтвердження чого долучено копію посвідчення серії НОМЕР_1 від 17.03.1998, згідно з яким позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
За змістом вимог частини 1 і 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» встановлюються пільги щодо сплати судового збору.
Так, відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Учасниками бойових дій визнаються, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів (пункт 19 частина 1 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"). У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
З системного аналізу положень Закону України «Про судовий збір» слідує, що учасник бойових дій звільняється від сплати судового збору виключно при зверненні до суду за захистом свої прав саме як учасника бойових дій, однак, як слідує зі змісту позовної заяви, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги не пов`язані з порушенням прав позивача як учасника бойових дій.
Аналогічна правова позиція щодо застосування положень пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» викладена в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 13.04.2020 та від 06.05.2020 у справі № 9901/70/20, а також в постанові від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19.
Таким чином, суд дійшов до переконання про відсутність правових підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання даної позовної заяви.
З урахуванням вимог частини 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає таке.
У відповідності до предмета спору, суд вважає, що звернені ОСОБА_1 позовні вимоги носять немайновий характер.
Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 14.03.2017 у справі №21-3944а16 вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.
Таким чином, дана позовна заява містить одну позовну вимогу немайнового характеру, яка є об`єктом сплати судового збору.
Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Частиною 2 статті 4 зазначеного Закону встановлюються ставки судового збору, зокрема, відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.
Суд звертає увагу, що абзацом 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», який вступив в дію з 01.01.2023, установлено, що прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2023 року складає 2684,00 грн.
Відтак, розмір судового збору за подання до адміністративного суду позову із заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами немайнового характеру становить 1073,60 грн.
Згідно положень частини 1 статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
Суд доводить до відома, що інформація щодо платіжних реквізитів для перерахування судового збору міститься на офіційному веб-порталі «Судова влада» в розділі «Івано-Франківський окружний адміністративний суд».
Пунктом 5 частини 1 статті 171 КАС України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви, серед іншого, з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд наголошує, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Крім цього, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Зі змісту прохальної частини позову слідує, що позивач, серед іншого, просить суд зобов`язати здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у розмірі 83% відповідних сум грошового забезпечення та з 01 квітня 2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №9/1/3324 від 11 серпня 2021 року, виданої Івано-Франківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у розмірі 83% грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі із врахуванням раніше виплачених сум.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначає, що пенсійний орган здійснюючи перерахунок пенсії позивача відповідно до Постанови №103 основний розмір пенсії визначив у розмірі 70% грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018. Надалі, на підставі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі від 30.11.2021 у справі №300/6427/21 позивачу була перерахована пенсія на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, станом на 05.03.2019 з основним розміром пенсії 70%.

Суддею, із відомостей Автоматизованої системи діловодства Івано-Франківського окружного адміністративного суду, стало відомо, що в провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду в 2021 році за позовом ОСОБА_1 перебувала справа за №300/2255/21.

Так, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 в адміністративній справі №300/2255/21, яке набрало законної сили 23.08.2021, серед іншого, зобов`язано Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготовити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку з 01.04.2019 пенсії ОСОБА_1 , із обов`язковим зазначенням відомостей про: розміри посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою та військовим (спеціальним) званням у розмірах, установлених станом на 05.03.2019; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) в розмірах, установлених за відповідними посадами (категоріями) станом на 05.03.2019; інші щомісячні надбавки, доплати, підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою, - березень 2019.

Надалі рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 у справі №300/6427/21, яке набрало законної сили 31.12.2022, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №9/1/3324 від 11 серпня 2021 року, із врахуванням проведених платежів.

Як встановлено судом із відомостей Автоматизованої системи діловодства Івано-Франківського окружного адміністративного суду, до матеріалів позовної заяви в адміністративній справі №300/2255/21 позивачем серед іншого долучалися протоколи за пенсійною справою від 31.12.2017, від 01.01.2018, в яких було зазначено складові грошового забезпечення ОСОБА_1 та їх розміри в тому числі відсотковий розмір грошового забезпечення 70%.

Тобто, позивачу станом на час звернення до суду із позовом в адміністративній справі №300/2255/21 (17.05.2021) вже було відомо про порушення його прав щодо відсоткового розміру грошового забезпечення з 01.01.2018.

До суду із цим позовом позивач звернувся 28.08.2023.

Позивач не зазначає коли саме він дізнався про те, що йому зменшено відсотковий розмір грошового забезпечення з 83% до 70% внаслідок виконання рішення суду від 30.11.2021 у справі №300/6427/21.

Факт усвідомлення ОСОБА_1 вчинення відповідачем порушення не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом.

Суд наголошує, що питання щодо застосування строків звернення до адміністративного суду, що передує вирішенню спору по суті, слід розмежовувати з питанням щодо застосування строку (періоду), за який проводиться перерахунок пенсії, у разі встановлення судом вини пенсійного органу.

Щодо покликання представника позивача у позовній заяві на постанову Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №646/6250/17 суд зазначає, що сформовані у ній висновки щодо строків звернення до суду здійснені в контексті аналізу статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та не стосуються спірних правовідносин.

Помилковим є покликання позивача на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 25.05.2016 у справі №164/1904/14-ц, оскільки предметом спору у цій справі були дії щодо перерахунку та виплатити пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до статті 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру» виходячи з розміру 90 відсотків від суми заробітної плати; на постанову Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №493/1867/17, в якій предметом позову був перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення; на постанову Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №201/9987/17, оскільки предметом спору у цій справі були дії ГУНП щодо не надання до ГУ ПФУ довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії; на постанову Верховного Суду від 19.03.2019 у справі №806/1952/18, оскільки предметом спору у цій справі був перерахунок індексації пенсії та на постанову Верховного Суду від 29.11.2019 у справі №608/957/16-а, оскільки предмет розгляду у цій справі стосується відмови у врахуванні суми премії, виплаченої перед звільненням та перерахунку у зв`язку з цим призначеної пенсії відповідно до ч.3 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992, №2262-ХП.

Суд не бере до уваги посилання представника позивача на постанову Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №824/77/17-а щодо відсутності строкового обмеження стосовно соціального захисту особи, оскільки у вказаній справі розглядався спір щодо визнання ветераном органів внутрішніх справ України та надання статусу "Ветеран органів внутрішніх справ" ,відтак, висновки Верховного Суду у справі №824/77/17-а жодним чином не стосуються правовідносин, що склались у цій справі.

Щодо покликання представника позивача на рішення Верховного Суду від 15.02.2018 в справі №820/6514/17, суд зазначає, що предмет спору у цій справі стосувався перерахунку пенсії з 01.01.2016 згідно із довідкою про розмір грошового забезпечення, з урахуванням грошового забезпечення поліцейських станом на 01 січня 2016 року, а не відсоткового розміру грошового забезпечення.

Суд не бере також до уваги посилання позивача на постанову Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №520/11178/2020 щодо відсутності строкового обмеження стосовно соціального захисту особи, оскільки у вказаній справі розглядався спір щодо неправильного визначення розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, і не подання до Головного управління пенсійного фонду України в м. Харкові виправлених довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, відтак, висновки Верховного Суду у справі №520/11178/2020 жодним чином не стосуються правовідносин, що склались у цій справі.

Одночасно з позовною заявою представник позивача подала до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій зазначено, що право позивача на отримання пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань. Представник позивача вважає помилковим те, що строк звернення до суду необхідно обчислювати з дати отримання пенсії після перерахунку (у квітні 2018 року), оскільки виходячи з принципу «належного врядування» пенсіонер, який отримує пенсію, виходить з презумпції, що її розмір визначено відповідно до закону.

Щодо вищевказаних доводів представника позивача суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а вказала, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Так, пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Що стосується посилання представника позивача на введення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України воєнного стану як поважної причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Суд погоджується з представником позивача про те, що введення воєнного стану в Державі свідчить про бойові дії на території України, які можуть створити значні перешкоди для реалізації особою права на звернення до суду. Проте, як загальновідомо, бойові дії на території Івано-Франківської області не велися. Запровадження воєнного стану лише по факту не може бути підставою для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду. Так, необхідні відповідні обґрунтування, що в цей час в особи через воєнні дії були об`єктивні перешкоди для звернення до суду особисто чи через представника. Таких обґрунтувань представник позивача взагалі не навела та не надала доказів щодо таких обставин.

З огляду на зміст заяви представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду та вищевказані положення щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, представник позивача не вказала об`єктивних і непереборних обставин, які перешкоджали ОСОБА_1 вчасно реалізувати свої процесуальні права.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до приписів частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Враховуючи наведене, позивачу необхідно надати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з посиланням на інші обставини, які перешкоджали звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України та навести доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку, надати докази на підтвердження даних доводів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам, визначеним статтями 123, 161 КАС України.

Відповідно до статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку з вищевикладеним, згідно з вимогами статті 169 КАС України позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків.

Керуючись статтями 161, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

відмовити ОСОБА_1 у звільненні від сплати судового збору за подання до адміністративного суду даного позову.

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Єрьоміна Вікторія Анатоліївна, строку звернення до адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій, з підстав, визначених у заяві про поновлення строку долученої разом із позовною заявою.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення вказаного недоліку шляхом:

- подання до суду документа про сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;

- подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з посиланням на обставини, які перешкоджали позивачу звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого приписами частини 2 статті 122 КАС України та навести доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку та надати докази на підтвердження даних доводів.

Роз`яснити, що в разі неусунення недоліку у визначений строк позовна заява буде повернена.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.