Справа № 200/2814/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року справа №200/2814/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року (повне судове рішення складено 10 липня 2023 року) у справі № 200/2814/23 (суддя в І інстанції Бабаш Г.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в призначені пенсії від 26.08.2022 № 29;

- зобов`язати зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком певні періоди роботи;

- зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 18.08.2022.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Київ про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу, з підстав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Така ухвала мотивована тим, що позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 21.06.2023.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, вважаючи, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, в якій просила скасувати ухвалу місцевого суду та прийняти нове рішення, яким скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначила, що в ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року судом не було вирішено питання про відмову у поновленні процесуального строку звернення до суду та судом не визнано підстави такого пропуску (не) поважними.

Позапланові відключення електроживлення, ракетні обстріли, повітряні тривоги є загальновідомими фактами та висвітлюються у численних ЗМІ, в тому числі і у періоді, на який припав перебіг процесуального строку на звернення до суду з позовом у цій справі, і ці обставини, на думку апелянта, все ж могли унеможливити дотримання такого строку з огляду на наведення нею конкретних фактів, як саме введення воєнного стану та означені обставини об`єктивно могли вплинути на пропуск такого строку.

Наголошує на тому, що суд першої інстанції постановив незаконну ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що позивач разом з позовною заявою надав заяву про поновлення строку звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначив, що з цим позовом про оскарження рішення відповідача від 26.08.2022 ОСОБА_1 звернулась 08.06.2023 (згідно штампу на конверті), тобто з пропущенням шестимісячного строку звернення до суду.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку позивач посилалась на введення воєнного стану в Україні. Позивач вказала, що копію оскаржуваного рішення вона вперше отримала у жовтні 2022 року. Також зазначала, що оскільки зареєстрованим місцем її проживання є Слов`янськ, який належить до територій, на яких велись бойові дії, існують поважні причини пропуску строку звернення до суду.

Місцевий суд визнав неповажними наведені позивачем у заяві причини пропуску строку звернення до суду та ухвалою суду від 21.06.2023 позовну заяву залишив без руху з наданням позивачу десятиденного строку з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, в якій необхідно зазначити інші поважні причини пропуску строку звернення до суду та надати відповідні докази.

В ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху судом зазначено, що навіть якщо припустити, що позивач отримала спірне рішення пенсійного органу в жовтні 2022 року, хоча на підтвердження цього не надано жодних доказів, після цього все одно сплив шестимісячний строк в квітні 2023 року, а до суду позивач звернулась лише в червні.

Стосовно введення воєнного стану на території України суд зазначав, що сам по собі цей факт не є підставою визнання поважним пропуску строку звернення до суду. Позивач має навести, в чому саме їй це перешкоджало звернутися з позовною у визначений процесуальним законом строк 6 місяців.

Також неспроможним суд вважав довід позивача про її місце реєстрації, де тривали бойові дії.

З наданих матеріалів вбачається, що позивач зареєстрований у м. Слов`янську. Проте з позовної заяви позивача, її трудової книжки, доводів про неодноразове звернення до Голосіївського ВОГ вбачається, що вона працює та мешкає в м. Києві.

Київ в період часу з серпня 2022 року по червень 2023 року не належав до територій, на яких велись бойові дії. Загальновідомим є факт обстрілів Києва, проте ці обстріли не можуть свідчити про об`єктивну неможливість звернення позивачем з даним позовом протягом більш ніж дев`яти місяців.

Так, позивач не заперечує, що про спірне рішення дізналась в жовтні 2022 року.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач працює та мешкає в м. Києві.

Крім того пенсію за віком позивачу призначено 22.11.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Київ, тобто право на пенсію позивачу забезпечено і на теперішній час немає триваючого порушення її прав.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання ухвали місцевого суду позивач надала заяву про поновлення процесуального строку, в якій вказала ті ж обставини, щодо яких суд вже висловився в ухвалі від 21.06.2023 та визнав їх неповажними, отже позивачем не виконано ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з окружним судом, що зазначені позивачем підстави пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що у суду були наявні підстави для повернення позову з підстав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

В апеляційній скарзі позивач зазначила, що вона випадково у жовтні 2022 року дізналась про прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області спірного рішення.

У якості поважності причини пропуску строку, позивач у скарзі посилається на масовані обстріли України призвели до ураження об`єктів критичної інфраструктури, тимчасових знеструмлень, зникненню або значному зниженню доступу до мережі Інтернет, на що суд першої інстанції не звернув належної уваги.

Апеляційний суд такі доводи не приймає, оскільки законодавством надано сторонам достатній строк звернення до суду з такими вимогами (шестимісячний строк який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів), при цьому, в період всього часу з дати, коли особа дізналась про рішення пенсійного органу (жовтень 2022 року) та звернення до суду (08 червня 2023 року), ситуація з електропостачанням була різною, в тому числі і такою, коли не було застосовано ні стабілізаційні, ні екстрені графіки відключення електроенергії.

При цьому колегія суддів зауважує, що подібні речі (масовані обстріли України, ураження об`єктів критичної інфраструктури, тимчасові знеструмлення) дійсно могли носити епізодичний, а не безперервний характер, тому самі по собі не унеможливлювали виконання позивачем процесуальних обов`язків.

Суд звертає увагу, що після введення воєнного стану в Україні, будь-яких змін щодо процесуальних строків та їх обчислення до КАС України не вносились.

Та обставина, що в ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року судом не було вирішено питання про відмову у поновленні процесуального строку звернення до суду та судом не визнано підстави такого пропуску (не) поважними, не свідчить про недотримання місцевим судом процесуального законодавства, яким передбачено можливість повернення позову у випадку не усунення недоліків позовної заяви: в даному випадку не подання заяви з вказівкою на інші поважні причини пропуску строку звернення до суду.

Отже, дослідивши матеріали та обставини цієї справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення позовної заяви, особі яка її подала, оскільки підстави, на які посилається апелянт, для поновлення строку звернення до адміністративного суду є неповажними.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 вказаної Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі «Peretyaka And. Ukraine» від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, §33).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року у справі № 200/2814/23 залишити без змін.

Повне судове рішення 05 вересня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Е. Г. Казначеєв