Справа № 160/6201/22
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2023 року Справа № 160/6201/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:
- ??визнати протиправними дії Виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області щодо відмови у наданні дозволу на затвердження проекту землеустрою земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Малинівка;
- ??визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області щодо належного розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на затвердження проекту землеустрою земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Малинівка;
- ??Зобов`язати Виконавчий комітет Солонянської селищної ради Дніпропетровської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 за вх.№3724/0/1-21 від 10.08.2021 року про надання дозволу на затвердження проекту землеустрою земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Малинівка відповідно до законодавства та у розумний строк.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 серпня 2021 року ОСОБА_1 , звернулася до Виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області із запитами про надання дозволу на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с.Малинівка. 01 грудня 2021 року Виконавчий комітет Солонянської селишної ради Дніпропетровської області надав відповідь, в якій зазначено, що відповідно до Протоколу засідання 15 сесії VIII скликання Солонянської селищної ради від 25 листопада 2021 року рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства громадянам» не набрало потрібної кількості голосів депутатів.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від06.02.2023 року, після залишення ухвалою суду від 03.05.2022 р. даної позовної заяви без руху, було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Відповідач, у встановлений судом строк, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, причини неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомив.
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області із відповідним клопотанням, яке зареєстровано за вх. №3724/0/1-21 від 10 серпня 2021 року.
Як вбачається із протоколу засідання 15 сесії VIII скликання Солонянської селищної ради від 25.11.2021 року та рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства громадянам» дане клопотання не виносилося на порядок денний і не було обговорено та враховано, при проведенні сесії.
Зі змісту наданої Виконавчим комітетом Солонянської селищної ради Дніпропетровської області відповіді від 01.12.2021 р. вих.№02-21-2400/0/2-21 вбачається, що необхідний дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки не набрало потрібної кількості голосів депутатів, а також зазначено, що відповідний проект рішення із доповненнями буде подано на розгляд на наступне засідання сесії із можливим винесенням на розгляд.
Не погодившись з такою відповіддю відповідача, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Приписами статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Частинами 1 та 3 статті 22 Земельного кодексу України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.
Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, веденная товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
Відповідно до частин 1-3 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок в наслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Згідно з частинами 8-10 статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відмова органу виконавчої владичи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскарженідо суду.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процессу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:
1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;
2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);
3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин відповідно до приписів статті 186-1 ЗК України;
4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;
5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.
Приведені вище норми Земельного кодексу України визначають, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише невідповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Також не може бути затверджений проект землеустрою, який не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.
Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 06.03.2019 року по справі № 1640/2594/18.
Здійснивши системний аналіз як зазначених вище норм чинного законодавства, так і доказів які містяться в матеріалах справи, суд зазначає, що із тексту протоколу засідання 15 сесії VIII скликання Солонянської селищної ради від 25.11.2021 року та рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства громадянам» вбачається, що клопотання подане ОСОБА_1 щодо затвердження проекту землеустрою земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яке розташоване в с.Малинівка, взагалі не виносилося на порядок денний і не було обговорено та враховано, при проведенні сесії.
При цьому, в тексті листа Виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області від 01.12.2021 р. вих.№02-21-2400/0/2-21, зазначено, що рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства громадянам» не набрало потрібної кількості голосів депутатів.
Дослідивши правомірність дій Солонянської селищної ради щодо означеного питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної для ведення особистого селянського господарства, суд вважає, що такий підсумок голосування, хоч і не свідчить про бездіяльність селищної ради, однак не є рішенням (розпорядчим актом), передбаченим вимогами Земельного кодексу України стосовно розгляду цієї категорії заяв громадян.
Так, зі змісту наданої Виконавчим комітетом Солонянської селищної ради Дніпропетровської області відповіді вбачається, що необхідний дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки не набрало потрібної кількості голосів депутатів, а також зазначено, що відповідний проект рішення із доповненнями буде подано на розгляд на наступне засідання сесії із можливим винесенням на розгляд.
В свою чергу ситуація, яка виникла, спричиняє правову невизначеність, оскільки заява позивача фактично залишається невирішеною через відсутність будь-якого конкретного рішення уповноваженого органу.
З іншої сторонни такий результат голосування не можна розцінювати як виконання відповідачем свого обов`язку, оскільки відповідач був зобов`язаний прийняти рішення, обираючи з двох можливих та передбачених Земельного кодексу України варіантів: про затвердження проекту або мотивована відмова.
Суд не заперечує право колегіального органу приймати рішення в межах наданих йому повноважень, однак робити це він зобов`язаний з урахуванням чітких вимог та обмежень, встановлених законом, якими у цьому випадку є положення частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 в справі № 545/808/17.
Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чиприйняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність бездіяльності відповідача щодо не внесення клопотання позивача від10.08.2021 р. про надання дозволу на затвердження проекту землеустрою земельної ділянки для проведення особистого селянського господарства, яка розташована в с.Малинівка, суд приходить до висновку, що, не прийнявши відповідне рішення, відповідач діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оскільки, судом встановлено порушення відповідачем такою бездіяльністю прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, та з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів останнього, визнати протиправною таку бездіяльність відповідача щодо не внесення заяви позивача від 10.08.2021 р. про надання дозволу на затвердження проекту землеустрою земельної ділянки для проведення особистого селянського господарства, яка розташована в с.Малинівка на розгляд чергової сесії Солонянської селищної ради Дніпропетровської області, та, як наслідок, зобов`язати Виконавчий комітет Солонянської селищної ради Дніпропетровської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 за вх.№3724/0/1-21 від 10.08.2021 року про надання дозволу на затвердження проекту землеустрою земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Малинівка.
Одночасно суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги - визнати протиправними дії Виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області щодо відмови у наданні дозволу на затвердження проекту землеустрою земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Малинівка, оскільки відповідач не прийняв взагалі жодного рішення на підставі клопотання позивача, та матеріали справи не містять конкретного рішення.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягненню з Виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області підлягає сума 661,60 грн. (992,40/3*2), сплата яких підтверджується квитанцією № 2319-3315-1579-9059 від 11.06.2022 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області про, з урахуванням уточнень, визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області щодо не внесення заяви ОСОБА_1 від 10.08.2021 р. про надання дозволу на затвердження проекту землеустрою земельної ділянки для проведення особистого селянського господарства, яка розташована в с.Малинівка на розгляд чергової сесії Солонянської селищної ради Дніпропетровської області.
Зобов`язати Виконавчий комітет Солонянської селищної ради Дніпропетровської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 за вх.№3724/0/1-21 від 10.08.2021 року про надання дозволу на затвердження проекту землеустрою земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Малинівка.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набираєзаконноїсиливідповідно до вимогстатті 255 Кодексу адміністративногосудочинстваУкраїни та може бути оскаржене в строки, передбаченістаттею 295 Кодексу адміністративногосудочинстваУкраїни.

Повний текст рішення суду складений 05.09.2023 року.

Суддя І.О. Лозицька