Справа № 420/14631/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 21 червня 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області, в якій позивач, з урахуванням уточнень від 27.06.2023, просить суд:

1. Визнати незаконною бездіяльність Красносільської сільської ради, що полягає в наданні незаконних відповідей від 20.12.22.р, 22.03.23.р, 22.05.23.р, на звернення позивача та в бездіяльності відповідача, що полягає в відсутності дій направлених на вирішення проблеми яка полягає в сприянні будівництва під`їзду до земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:005:0012;

2. Зобов`язати Красносільську сільську раду здійснити усунення перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов`язання вчинити певні дії, а саме надати дозвіл позивачу для вжиття комплексу необхідних будівельних робіт, щодо будівництва дороги для під`їзду автомобільним транспортом до земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:005:0012, з правом залучення до будівництва третіх осіб, а у випадку неможливості здійснення будівництва дороги для під`їзду автомобільним транспортом до земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:005:0012 позивачем, зобов`язати Красносільську сільську раду здійснити будівництво дороги для забезпечення під`їзду автомобільним транспортом до земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:005:0012.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона є власницею земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0012 площею 0,0896 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Придбавши відповідну земельну ділянку власниця виявила наміри будувати на ній житловий будинок, для реалізації свого права на житло, проте перешкодою в реалізації відповідного права являється відсутність належного під`їзду автомобільним транспортом до її земельної ділянки. Пояснюючи характеристику спірних правовідносин, слід зазначити те, що прямою перешкодою в під`їзді до земельної ділянки позивача є нерівність земельної ділянки у вигляді «рова», що виглядає як продовгувата яма та потребує благоустрою, а також відсутність, будь якої, іншої дороги для під`їзду до її земельної ділянки. Реалізовуючи власні права передбачені чинним законодавством України громадянка ОСОБА_1 , звернулась до Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області з проханням надати дозвіл на благоустрій дороги, що веде під`їзд до її земельної ділянки з доданням до відповідної заяви проекту будівництва моста. Благоустрій передбачає собою будівництво моста, який забезпечить реалізацію належного під`їзду до земельної ділянки ОСОБА_1 , крім того відповідний міст буде слугувати для загального користування громадянами відповідною дорогою. Разом із відповідним зверненням ОСОБА_1 надала вже розроблений проект відповідного мосту та готова понести всі витрати з його реалізації, проте у відповідь отримала відмову від Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області з посиланням на невідповідність проекту моста вимогам законодавства. Позивач не має наміру визнавати право власності на збудовану дорогу для під`їзду до її земельної ділянки, а також бажає здійснити будівництво з дотриманням норм чинного законодавства України. Пояснюючи основну специфіку спору в даних правовідносинах, позивач просить суд звернути увагу на те, що позивач погоджується на благоустрій дороги за власний кошт, проте представники влади, що уповноважені сприяти відповідному благоустрою хоча б у вигляді надання законних роз`яснень з даного приводу в кожному випадку посилаються на ті факти, що не відповідають дійсності, а саме вказують на те, що під`їзд до земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:005:0012 є можливим, в тому випадку коли такий під`їзд є неможливим фактично.

Вважаючи зазначені дії відповідача протиправною бездіяльністю, а свої права порушеними, позивач звернулася до суду з позовною заявою.

Ухвалою судді від 26.06.2023 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову шляхом приведення прохальної частини позовної заяви у належний стан, відповідний наданим матеріалам, надання доказів про сплату судового збору та зазначення поштового індексу сторін.

27.06.2023 до суду надійшло клопотання (вх.№ЕС/6599/23) представника позивача Мельник А.С., про усунення недоліків позовної заяви.

Разом із даною заявою позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій ОСОБА_2 просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність Красносільської сільської ради, що полягає в наданні незаконних відповідей від 20.12.22. р, 22.03.23.р, 22.05.23.р, на звернення позивача та в бездіяльності відповідача, що полягає в відсутності дій направлених на вирішення проблеми яка полягає в сприянні будівництва під`їзду до земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:005:0012;

- зобов`язати Красносільську сільську раду здійснити усунення перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов`язання вчинити певні дії, а саме надати дозвіл позивачу для вжиття комплексу необхідних будівельних робіт, щодо будівництва дороги для під`їзду автомобільним транспортом до земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:005:0012, з правом залучення до будівництва третіх осіб, а у випадку неможливості здійснення будівництва дороги для під`їзду автомобільним транспортом до земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:005:0012 позивачем, зобов`язати Красносільську сільську раду здійснити будівництво дороги для забезпечення під`їзду автомобільним транспортом до земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:005:0012.

Ухвалою судді від 03.07.2023 позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (ст.262 КАС України).

Копію ухвали суду від 03.07.2023 року отримано відповідачем 04.07.2023 в його електронному кабінеті.

Ні у визначений судом строк, ні станом на дату вирішення даної справи відзиву на позов на адресу суду не надходило.

Згідно з ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на те, що відповідачем у визначений судом строк не надано відзиву на позовну заяву, оскільки про поважність причин його неподання Красносільською сільською радою Одеського району Одеської області не повідомлено, суд розглядає справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено такі факти та обставини.

Як зазначено у позові, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0012 загальною площею 0,0896 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Також, у позові зазначено, що реалізовуючи власні права передбачені чинним законодавством України громадянка ОСОБА_1 , звернулась до Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області з проханням надати дозвіл на благоустрій дороги, що веде під`їзд до її земельної ділянки з доданням до відповідної заяви проекту будівництва моста. Благоустрій передбачає собою будівництво моста, який забезпечить реалізацію належного під`їзду до земельної ділянки ОСОБА_1 , крім того відповідний міст буде слугувати для загального користування громадянами відповідною дорогою. Разом із відповідним зверненням ОСОБА_1 надала вже розроблений проект відповідного мосту.

Як зазначено у позові, позивач готова понести всі витрати з реалізації будівництва мосту.

У відповідь на вказану заяву Красносільською сільською радою Одеського району Одеської області складено листа від 20.12.2022 №0-11/3054, в якому з покликанням на приписи ст.22, ст.26-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст.31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядок розроблення проектної документації, п.10 Типового порядку видачі дозволів на порушення об`єктів благоустрою або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів, зазначено, що розглянувши надані документи відповідач інформує, що склад проекту не відповідає вимогам законодавства, тому Красносільська сільська рада відмовляє позивачу у наданні дозволу.

02.05.2023 ФОП ОСОБА_3 здійснив план-схему прив`язки до існуючої дороги в М 1:500 земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:005:0012, відповідно до плану.

Згідно даної схеми, станом на 02.05.2023 фактичного під`їзду до земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0012 не виявлено. Відстань від земельної ділянки до найближчої дороги становить 33,25 метри.

Як стверджує позивач, фактично вздовж земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:005:0012, відсутній під`їзд по АДРЕСА_1 , оскільки на місцевості розміщений рів з ухилом до болота, там де на карті розміщено розташування АДРЕСА_1 .

У позові вказано, що після проведеного обстеження ОСОБА_3 , який надав інженерно-геодезичні послуги та здійснив план-схему прив`язки до найближчої дороги в М 1:500 земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:005:0012, відповідно до плану, адвокатом позивача надіслано повідомлення про початок проведення будівельних робіт з благоустрою під`їзду до земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:005:0012 до Красносільської сільської ради.

Розглянувши повідомлення про проведення благоустрою від 12.05.2023 №12/05/23 (вхідний від 16.05.2023 року №1140/05-10) про благоустрій під`їзду до земельної ділянки в селі Корсунці Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області та додані матеріали, Красносільська сільська рада Одеського району Одеської області листом від 22.05.2023 №114/05-10/1102 проінформувала про таке.

У листі вказано, що у повідомленні про проведення благоустрою адвокат посилаєтеся на норми ст. 26-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів». При цьому ним не враховано чинне законодавство у сфері містобудування.

З покликанням на Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.3.9, п.4.1 ДБН А2.2.3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», ст.22 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», у листі від 22.05.2023 №114/05-10/1102 зазначено, що відповідно до затвердженого генерального плану, територія на якій громадянка ОСОБА_1 бажає здійснити будівництво мосту, відноситься до зони розміщення парків та скверів. Отже, намір будівництва лінійного об`єкту інженерно-транспортної інфраструктури не відповідає нормам чинного законодавства.

У листі вказано, що із доданої до повідомлення План-схеми у М 1:1000 вбачається, що вказані наміри будівництво мосту через природну балку до земельної ділянки суперечать отриманому гр. ОСОБА_1 будівельного паспорту, у якому позначено під`їзд до земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0012 вздовж суміжної земельної ділянки, відповідно до існуючої забудови, яка склалася і який є можливим.

Як зазначено відповідачем у листі від 22.05.2023 №114/05-10/1102 статтею 26-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», на який посилається гр. ОСОБА_1 , визначено певний перелік робіт при виконанні яких дозвіл на порушення об`єктів благоустрою не вимагається, а саме: виконання робіт у складі підготовчих або будівельних робіт, право на виконання яких оформлене у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи вищезазначене, Красносільська сільська рада Одеського району Одеської області вважає, що надані відомості щодо будівництва лінійного об`єкту інженерно-транспортної інфраструктури (благоустрій під`їзду y вигляді будівельно-монтажних робіт) є недостовірними, намір гр. ОСОБА_1 щодо будівництва насипу через природну балку для улаштування під`їзду до земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0012 не відносяться до переліку робіт зазначених у ст. 26-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» і не відповідає нормам чинного законодавства

Вважаючи бездіяльність Красносільської сільської ради, що, на думку ОСОБА_4 , полягає в наданні незаконних відповідей від 20.12.22. р, 22.03.23.р, 22.05.23.р, на звернення позивача та в бездіяльності відповідача, що полягає в відсутності дій направлених на вирішення проблеми, яка полягає в сприянні будівництва під`їзду до земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:005:0012, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що вини між сторонами, суд виходить з того.

В першу чергу, суд вважає за необхідне зазначити, що розглядаючи дану справу суд вирішує питання щодо належного розгляду заяви позивача про надання дозволу на благоустрій дороги, що веде під`їзд до її земельної ділянки з додаванням до відповідної заяви проекту будівництва моста та дій відповідача при розгляді повідомлення про початок проведення будівельних робіт з благоустрою під`їзду до земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:005:0012 до Красносільської сільської ради.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначає Закон України «Про благоустрій населених пунктів».

Відповідно до статті 1 даного Закону:

- благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля;

- територія - сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту;

- утримання в належному стані території - використання її за призначенням відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об`єктів благоустрою;

- заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів передбачає:

1) розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об`єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об`єктів;

2) організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об`єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення;

3) створення умов для реалізації прав та виконання обов`язків суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів.

Згідно з ст.5 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить:

1) затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів;

2) затвердження правил благоустрою територій населених пунктів;

3) створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб);

4) визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою;

5) затвердження місцевих планів управління відходами.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить:

1) забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів;

2) організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях;

3) організація місць відпочинку для населення;

4) розроблення та реалізація місцевих планів управління відходами та створення системи управління побутовими відходами;

5) здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо;

6) визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою;

7) визначення графіків роботи зовнішнього освітлення території;

8) визначення на об`єктах благоустрою місць розміщення громадських вбиралень;

9) залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів;

10) визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою;

11) визначення в установленому порядку розміру відшкодувань юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища;

12) інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів;

13) участь у проведенні щорічного всеукраїнського конкурсу "Населений пункт найкращого благоустрою і підтримки громадського порядку";

14) видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.

При цьому пунктом 2 частини 1 статті 11 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що до повноважень органів самоорганізації населення у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, організація участі населення у виконанні робіт з благоустрою населених пунктів.

Згідно ст.20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Фінансування місцевих програм з благоустрою населених пунктів проводиться за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів.

Фінансування державних програм благоустрою населених пунктів та програм з благоустрою об`єктів, які перебувають у державній власності, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Відповідно до ч.1 ст.26-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» порушення об`єктів благоустрою, пов`язане з виконанням суб`єктами господарювання земляних та ремонтних робіт, здійснюється на підставі дозволу на порушення об`єктів благоустрою виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (далі - дозвіл), крім випадків, встановлених абзацами другим - п`ятим частини першої цієї статті.

Дозвіл на порушення об`єктів благоустрою не вимагається, якщо земляні та ремонтні роботи здійснюються:

особами, які мають документ, що посвідчує право власності або право користування земельною ділянкою, у тому числі право земельного сервітуту;

у складі підготовчих або будівельних робіт, право на виконання яких оформлене у встановленому законодавством порядку;

особами, які здійснюють будівельно-монтажні роботи з будівництва (нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту) лінійних об`єктів інженерної інфраструктури. Про початок виконання таких робіт особа, яка має намір їх здійснювати, не пізніше ніж за один робочий день повідомляє про це відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради. У такому разі право на порушення об`єктів благоустрою виникає з дня, зазначеного як день початку здійснення відповідною особою будівельно-монтажних робіт.

Роботи з усунення наслідків аварій на об`єктах благоустрою розпочинаються негайно з обов`язковим подальшим оформленням дозволу в порядку, визначеному законодавством.

Згідно з ч.2 ст.26-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перелік земляних та ремонтних робіт, для виконання яких необхідно отримати дозвіл, встановлюється у Типовому порядку щодо видачі дозволів на порушення об`єктів благоустрою або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів (далі - Типовий порядок), який затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3 статті ст.26-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що порядок видачі дозволів або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів затверджується рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради на підставі Типового порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято таке рішення, застосовується Типовий порядок, затверджений Кабінетом Міністрів України.

Частинами 4-6 статті 26-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що видача дозволу, його переоформлення або видача дубліката дозволу здійснюється безоплатно.

Дозвіл видається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Строк дії дозволу визначається умовами робіт і не може перевищувати один рік.

Відмова у видачі дозволу видається заявнику в письмовій формі з відповідним обґрунтуванням у строк, передбачений для видачі дозволу.

Підставою для відмови у видачі дозволу є:

подання суб`єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання дозволу згідно із встановленим переліком;

невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

виявлення недостовірних відомостей у поданих документах.

Відмову у видачі дозволу може бути оскаржено в установленому порядку.

Згідно з ч.7 ст.26-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» у разі якщо в установлений частиною п`ятою цієї статті строк не видано дозвіл або відмову в його видачі, право виконання на об`єкті благоустрою земляних та ремонтних робіт виникає на десятий робочий день з дня закінчення зазначеного строку, а дозвіл вважається виданим.

Процедуру видачі дозволів на порушення об`єктів благоустрою (далі - дозвіл) або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів встановлює Типовий порядок видачі дозволів на порушення об`єктів благоустрою або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2013 року № 870 (далі Порядок №870).

Дія цього Типового порядку поширюється на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що здійснюють порушення об`єктів благоустрою, пов`язане з проведенням земляних та/або ремонтних робіт (п.2 Порядку №870).

Пунктом 3 Порядку №870 визначено, що дозвіл не вимагається, якщо земляні та/або ремонтні роботи проводяться:

особами, які мають документ, що посвідчує право власності або право користування земельною ділянкою, у тому числі право земельного сервітуту;

у рамках підготовчих або будівельних робіт, право на проведення яких оформлене в установленому законодавством порядку.

Згідно п.10 Порядку №870 відмова у видачі дозволу видається заявнику в письмовій формі з відповідним обґрунтуванням у строк, передбачений для видачі дозволу.

Підставою для відмови у видачі дозволу є невідповідність поданих документів вимогам законодавства.

Відмову у видачі дозволу може бути оскаржено в установленому порядку.

Склад та зміст проектної документації на нове будівництво, реконструкцію, капітальний ремонт та технічне переоснащення будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, їх комплексів або їх частин, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури визначені у ДБН А2.2.3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво»

Згідно з п.3.9 ДБН А2.2.3:2014 лінійний об`єкт інженерно-транспортної інфраструктури це наземні, надземні або підземні лінійні об`єкти для пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів, передачі електроенергії тощо.

Відповідно до п.3.22 ДБН А2.2.3:2014 споруда це штучно створений об`ємний, площинний або лінійний об`єкт, що має природні або штучні просторові межі, встановлений стаціонарно (нерухомо) відносно землі та призначений для досягнення певних цілей

Пунктом 4.1 ДБН А2.2.3:2014 визначено, що проектна документація на будівництво має відповідати положенням законодавства, вимогам містобудівної документації, будівельних норм, стандартів та правил.

Не допускається розроблення проектної документації без інженерних вишукувань, що повинні бути виконані відповідно до ДБН А. 2. 1-1 на нових земельних ділянках, а при реконструкції та капітальному ремонті об`єктів - без уточнення раніше виконаних інженерних вишукувань та інструментального обстеження об`єктів.

Зазначене обмеження не стосується проектної документації, розробленої на реконструкцію або капітальний ремонт існуючого об`єкта, яка не передбачає зміну його конструктивної системи, додаткові навантаження на підвалини та основи або розробленої на частину існуючого об`єкта (квартиру, окреме приміщення громадського призначення тощо).

Таким чином, з викладеного вбачається, що позивач звернулась спершу із заявою про надання дозволу на благоустрій дороги, а потім із повідомленням щодо про початок проведення будівельних робіт з благоустрою під`їзду до земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:005:0012 саме щодо лінійного об`єкту інженерної інфраструктури.

Як вже вказано судом, відповідно до ч.1 ст.26-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» дозвіл на порушення об`єктів благоустрою не вимагається, якщо земляні та ремонтні роботи здійснюються особами, які здійснюють будівельно-монтажні роботи з будівництва (нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту) лінійних об`єктів інженерної інфраструктури.

Про початок виконання таких робіт особа, яка має намір їх здійснювати, не пізніше ніж за один робочий день повідомляє про це відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

У такому разі право на порушення об`єктів благоустрою виникає з дня, зазначеного як день початку здійснення відповідною особою будівельно-монтажних робіт.

Оскільки звернення позивача стосувалось саме будівництва лінійної об`єкту, відповідно до ч.1 ст.26-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» дозвіл на порушення об`єктів благоустрою не вимагався.

Як зазначено відповідачем у листі від 22.05.2023 №1140/05-10/1102 відповідно до затвердженого генерального плану, територія на якій громадянка ОСОБА_1 бажає здійснити будівництво мосту, відноситься до зони розміщення парків та скверів. Отже, на думку відповідача, намір будівництва лінійного об`єкту інженерно-транспортної інфраструктури не відповідає нормам чинного законодавства.

В той же час, при розгляді даної справи судом не надається оцінка дотримання позивачем вимог при складенні проекту виконання будівельних робіт, дотримання процедури отримання дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки відповідно до приписів Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» контроль за виконанням підготовчих та будівельних робіт здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, а не відповідачем як органом місцевого самоврядування.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною другою ст.124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За змістом ч.2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке виникло внаслідок існування юридичного спору між особою, та, в даному випадку, суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 № 6-зп «Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України» частину другу ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія чи бездіяльність порушують їхні права і свободи або перешкоджають здійсненню цих прав і свобод, а тому потребують правового захисту в суді.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

При тлумаченні вищезгаданих норм права, Верховний Суд України в постанові від 15 грудня 2015 року (справа № 800/206/15) вказав на те, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що умовою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона має право розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації права та/або виникнення додаткового обов`язку, а обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, якщо особа вважає, що її право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

У разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або має місце інше ущемлення прав чи свобод.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

З цього приводу Вищий господарський суд України в постанові від 28 липня 2010 зазначив таке: «Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові».

У позовній заяві, з урахуванням уточнень, позивач просить суд визнати незаконною бездіяльність Красносільської сільської ради, що полягає в наданні незаконних відповідей від 20.12.22. р, 22.03.23.р, 22.05.23.р, на звернення позивача та в бездіяльності відповідача, що полягає в відсутності дій направлених на вирішення проблеми яка полягає в сприянні будівництва під`їзду до земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:005:0012.

Суд зазначає, що надані позивачем разом із позовом листи відповідача за своїм змістом носять інформаційний характер та у них відсутні рішення, які спрямовані на зміну, обмеження існуючи право позивача, виникнення, припинення чи неможливість реалізації нею права.

Аналіз вищенаведених норм в контексті спірних правовідносин дає змогу суду дійти висновку, що в даному випадку у позивача відсутнє порушене право вказаними відповідями, яке підлягає захисту в порядку адміністративного провадження, що свідчить на користь відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо відсутності дій відповідача, направлених на вирішення проблеми яка полягає в сприянні будівництва під`їзду до земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:005:0012, то суд зазначає, що частиною 2 статті 4 Європейської Хартії місцевого самоврядування, ратифікованою Україною 15 липня 1997 року, встановлено, що місцеві власті в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручено жодному іншому органу.

За ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Частиною 2 статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Матеріали справи не містять звернень позивача до відповідача, які стосуються саме питання вчинення Красносільською сільською радою Одеського району Одеської області дій у межах компетенції для здійснення будівництва дороги для забезпечення під`їзду автомобільним транспортом до земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :01:005:0012.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії необхідно відмовити.

Решта доводів висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до приписів ст.139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці, рішення ухвалено 04.09.2023.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 262, 295, КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Красносільська сільська рада Одеського району Одеської області (67560, Одеська область, Одеський район, с. Красносілка, вул. Набережна, 87-а, )

Суддя Олена СКУПІНСЬКА

.