Справа № 500/5384/23
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/5384/23

06 вересня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В., розглянувши заяву про забезпечення позову подану після відкриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Розрахунково-кліринго-консалтингова Компанія "АВС-Реєстр" до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправною та скасування постанови №181-ДУ від 08.08.2023,

ВСТАНОВИВ:

24 серпня 2023 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Розрахунково-кліринго-консалтингова Компанія "АВС-Реєстр" до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання протиправною та скасування постанови №181-ДУ від 08.08.2023.

Ухвалою суду від 25.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Разом з позовною заявою позивачем подавалась заява про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 25 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову у виді зупинення дії оскаржуваної постанови Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №181-ДУ від 08.08.2023 про накладення санкції за правопорушення на ринках капіталу та організованих товарних ринках у вигляді анулювання ліцензії позивачу на провадження професійної діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках, а саме: депозитарної діяльності депозитарної установи серії АЕ №263468 від 01.10.2013, виданої на підставі Рішення комісії від 01.10.2013 із необмеженим строком дії з 12.10.2013.

Правила звернення до суду із заявами про забезпечення позову та порядок розгляду таких заяв, визначено главою 10 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказані норми процесуального права не містять обмежень особи у зверненні із заявами про забезпечення позову на різних стадіях судового провадження. Також, цими нормами не встановлено обмеження щодо права звернутись із заявою про забезпечення позову декілька разів.

Тому позивач 05.09.2023 повторно звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваної постанови Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №181-ДУ від 08.08.2023 про накладення санкції за правопорушення на ринках капіталу та організованих товарних ринках у вигляді анулювання ліцензії позивачу на провадження професійної діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках, а саме: депозитарної діяльності депозитарної установи серії АЕ №263468 від 01.10.2013, виданої на підставі Рішення комісії від 01.10.2013 із необмеженим строком дії з 12.10.2013.

Заява про забезпечення позову та матеріали, які надійшли разом із такою заявою, відповідають вимогам статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

З урахуванням наведеного вирішується питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову від 05.09.2023 містить інші обгрунтування ніж та, що була подана разом із позовною заявою.

Дана заява обґрунтована тим, що анулювання ліцензії призводить до припинення діяльності позивача, як суб`єкта господарювання за видами його економічної діяльності .

Частиною першою статті 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову (частина друга статті 154 КАС України).

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк (частина третя статті 154 КАС України).

Суд, ознайомившись з заявою позивача про забезпечення позову та доданими до неї документами, дійшов висновку, що її розгляд не потребує отримання додаткових пояснень від заявника (позивача) та додаткових доказів.

Отож, у зв`язку з відсутністю необхідності заслухати пояснення заявника та отримати від нього додаткові докази для вирішення питання щодо забезпечення позову, із врахуванням достатності доказів для розгляду заяви про забезпечення позову, вказана заява розглянута судом без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову згідно з частиною другою статті 150 КАС України допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (частина четверта статті 150 КАС України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Частиною першою статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити про те, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є надання тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Отже, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

При цьому регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише певної особи, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв адекватності (відповідності вимогам, виключно в межах яких допускається застосування відповідних заходів; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову) та співмірності (співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів). Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 5 березня 2019 року у справі N 826/16911/18, від 25 квітня 2019 року у справі N 826/10936/18, від 26 червня 2019 року у справі N 826/13396/18, від 30 вересня 2019 року у справі N 420/5553/18, від 30 вересня 2019 року у справі N 640/868/19, від 30 вересня 2019 року у справі N 1840/3517/18, від 29 січня 2020 року у справі N 640/9167/19 та інших.

Суд звертає увагу на те, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з ухваленням відповідного рішення. У свою чергу, забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Тому, сам факт прийняття суб`єктом владних повноважень (відповідачем) рішення, яке, на думку заявника, порушує його права та інтереси, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення є очевидно протиправним і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання майбутнього рішення суду, адже факт порушення прав та інтересів особи (позивача) підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Таким чином аналіз змісту вказаних норм та правових висновків свідчить про те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Так, як свідчать матеріали справи, оскаржувана постанова відповідача винесена суб`єктом владних повноважень на підставі п. 14 ч. 1 ст. 73 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», п. 5 ст. 8 Закону України «Про державне регулювання ринку капіталів та організованих товарних ринків», п. 1 розділу V Порядку видачі, зупинення дії та анулювання ліцензії на провадження професійної діяльності на ринках капіталу, затвердженого рішенням НКЦПФР від 21.10.2021 № 982, положення яких наділяють відповідача відповідним правом застосування до учасника ринку капіталу такого виду санкції як анулювання ліцензії.

Втім, перевірка обґрунтованості зазначених відповідачем підстав для анулювання ліцензії можлива лише під час розгляду справи по суті за наслідками дослідження усіх доказів, що були взяті за основу при винесенні оскаржуваної постанови.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову від 05.09.2023 позивач наголошує, що набрання чинності постановою Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №181-ДУ від 08.08.2023 призведе до припинення діяльності юридичної особи.

Суд вважає, що наведене позивачем обґрунтування є достатньою підставою для забезпечення позову, виходячи з наступного:

Верховний Суд з приводу розгляду заяв про забезпечення позову, які подані у справах предметом позову в яких являється матеріально-правова вимога про визнання протиправним та скасування рішення про анулювання дозвільного документу на провадження певного виду господарської діяльності (ліцензії) сформував сталу судову практику (правові висновки, викл. в постановах від 9 серпня 2023 року у справі № 160/5482/23, 27 липня 2023 року у справі № 160/7346/23, 8 червня 2023 року у справі № 160/1140/23, 15 лютого 2023 року у справі № 160/9989/22 та інші).

Так, суд касаційної інстанції сформував правовий підхід, згідно з яким, негативними наслідками застосування оскаржуваного розпорядження про анулювання ліцензії є неможливість здійснення позивачем фінансово-господарської діяльності, яка спрямована на отримання прибутку з огляду на те, що допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг та посередництво за договорами по цінних паперах або товарах, що є основним видом діяльності позивача, можлива лише за наявності відповідної ліценції. При цьому, анулювання відповідної ліцензій, в даному випадку, призводить припинення господарської діяльності, що очевидно потягне за собою негативні наслідки не тільки для позивача, але й для третіх осіб.

Тому, такий спосіб забезпечення позову є співрозмірним із змістом заявлених вимог та жодним чином не порушують прав та інтересів третіх осіб, а навпаки сприяють їх реалізації.

Відтак, наведені обставини дійсно впливають на здійснення ефективного способу захисту порушеного права, який, насамперед, спрямований на поновлення такого права, і лише у разі неможливості такого поновлення - гарантування особі можливості отримання нею відповідного відшкодування. Крім того, застосування заходів забезпечення позову, у світлі конкретних обставин даної справи та особливостей правового регулювання спірних відносин, відповідає і принципу процесуальної економії, який забезпечує відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Наведений правовий підхід сформований у справах про оскарження розпоряджень про анулювання ліцензії у справах за позовами платників податків до органів Державної податкової служби. Оскільки питання, яке постає перед судом у такому випадку відповідає критеріям подібності, бо по суті стосується того, чи можна зупинити дію рішення, яким анульовану ліцензію суб`єкта господарювання на здійснення певного виду діяльності, на період його судового оскарження, то вважаємо, що сформована Верховним Судом практика є релевантною із обставинами цієї справи.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 січня 2022 року у справі № 11-167сап21, визначила, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд враховує те, що видами економічної діяльності ТОВ "Розрахунково-кліринго-консалтингова Компанія "АВС-Реєстр" є:

66.19 - Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (основний)

66.12 - Посередництво за договорами по цінних паперах або товарах.

Таким чином, види економічної діяльності повністю охоплюються ліцензією, а тому анулювання ліцензії може призвести до поного припинення роботи товариства.

Тому, застосування заходу забезпечення позову у виді зупинення дії індивідуального акту, відносно предмета спору у справі, свідчить про те, що такі заходи спрямовані виключно на збереження існуючого становища позивача до вирішення спору по суті і є тимчасовим заходом, покликаним запобігти виникнення ускладнень та докладанню значених та невиправданих зусиль для відновлення господарської діяльності підприємства у разі ухвалення рішення на його користь.

Керуючись статтями 9, 77, 150 - 154, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву про забезпечення позову задовільнити.

2. Зупинити дію постанови Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №181-ДУ від 08.08.2023 про накладення санкції за правопорушення на ринках капіталу та організованих товарних ринках у вигляді анулювання ліцензії Товариству з обмеженою відповідальністю "Розрахунково-кліринго-консалтингова Компанія "АВС-Реєстр" на провадження професійної діяльності на ринках капіталу та організованих товарних ринках, а саме: депозитарної діяльності депозитарної установи серії АЕ №263468 від 01.10.2013, виданої на підставі Рішення комісії від 01.10.2013 із необмеженим строком дії з 12.10.2013, - до набрання законної сили судовим рішенням у справі №500/5384/23.

3. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Роз`яснити, що відповідно до частин першої та третьої статті 156 КАС України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Реквізити осіб, яких стосуються заходи забезпечення позову:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Розрахунково-кліринго-консалтингова Компанія "АВС-Реєстр", місцезнаходження: 46008, м.Тернопіль, вул.Шашкевича, 3, ;

відповідач - Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, місцезнаходження: 01010, м.Київ, вул. Князів Острозьких, 8, к.30, .

Строк пред`явлення ухвали до виконання - 07.09.2026.

Згідно із частиною другою статті 256 КАС України, ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до частини першої статті 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.09.2023.

Головуючий суддя Осташ А.В.