Справа № 400/3425/23
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 р. № 400/3425/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,Миколаїв,54020,
провизнання бездіяльності протиправною та стягнення 176 680,14 грн,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просів: 1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо невиплати йому нарахованої пенсії за період з 01.12.2019 по 30.06.2022 на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 по справі №400/8052/21 в сумі 138179,90 грн; 2) стягнути з Головного управління ПФУ в Миколаївській області заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.12.2019 по 30.06.2022 на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 по справі №400/8052/21 в сумі 138179,90 грн; 3) стягнути з Головного управління ПФУ в Миколаївській області інфляцію в розмірі 34354,84 грн та 3% річних за прострочення грошових зобов`язань в сумі 4145,40 грн.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 відмовлено у відкритті провадження у адміністративній справі за цією позовною заявою.

20.03.2023 постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду ухвалу МОАС від 10.04.2023 скасовано в частині відмови у відкритті провадження за позовними вимогами щодо стягнення з Головного управління ПФУ в Миколаївській області інфляцію в розмірі 34354,84 грн та 3% річних за прострочення грошових зобов`язань в сумі 4145,40 грн.

14.07.2023 ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду відкрито провадження в частині позовних вимог про стягнення з Головного управління ПФУ в Миколаївській області інфляцію в розмірі 34354,84 грн та 3% річних за прострочення грошових зобов`язань в сумі 4145,40 грн.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 у справі №400/8052/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перерахувати та виплатити пенсію починаючи з 01.12.2019. На виконання цього рішення, відповідач здійснив перерахунок за період з 01.12.2019 по 30.06.2022, який склав 138179 гривень. Зазначену суму відповідач не сплачує на користь позивача. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 за змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрати на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Позивачем обраховано, що розмір інфляційних збитків, які зобов`язаний сплатити йому відповідача складає 34354,84 гривень, а розмір 3% річних від простроченої суми 4145,40 гривень.

Відповідач позов не визнав, надіслав відзив, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Свою позицію, відповідач аргументував тим, що відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України забезпечується виконання грошових зобов`язань кредитора, що виникає з цивільних правовідносин. ГУ ПФУ у Миколаївський області не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні ст.625 ЦК України, тому норми, що регулюють наслідки порушення зобов`язань до спірних правовідносин не застосовуються, а тому зазначена вимога позивача не підлягає задоволенню. Взагалі, рішенням суду від 21.01.2022 по справі №400/8052/21 зобов`язано відповідача вчинити певні дії, та не визначено конкретну суму, виражену у грошових одиницях, яка підлягає стягненню, тобто, зобов`язання не є грошовим, тому відсутні підстави для стягнення 3% та інфляційних витрат.

Позивач надав відповідь на відзив. В свою чергу, позивач послався на відповідну судову практику Верховного Суду, а саме постанову від 20.02.2019 у справі №642/6005/17, від 20.01.2016 у справі №6-2759цс15, від 22.09.2020 у справі №918/631/19 та від 16.05.2018 у справі №686/219662/15-2, яка, на його думку, вказує на можливість стягнення у цьому випадку 3% річних та інфляційних витрат.

Суд розглянув справу 06.09.2023 в порядку передбаченому ч.5 ст.262 КАС України, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

21.01.2022 рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №400/8052/21 задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ у Миколаївській області, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови йому у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії згідно довідки державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області» від 21.07.2021 року № 33/35-Б-84, а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 , починаючи з 01.12.2019 року, з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, згідно довідки державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області" від 21.07.2021 року № 33/35-Б-84, з урахуванням раніше виплачених сум.

01.03.2022 постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду зазначене рішення залишено без змін.

На виконання рішення суду ГУ ПФУ у Миколаївській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , а також нараховано заборгованість за період з 01.12.2019 по 30.06.2022 в розмірі 138179,90 гривень.

Зазначену суму ГУ ПФУ у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 не виплатив, посилаючись на те, що відповідно до ст.8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, забезпечується за рахунок коштів державного бюджету. Бюджетом на поточний рік, коштів для погашення заборгованості за рішеннями суду не передбачено.

Станом на час розгляду справи, зазначена суму на користь позивача не виплачена.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо можливості застосування до правовідносин з невиконання Державою своїх фінансових зобов`язань ст.625 Цивільного кодексу України, то з цього приводу Верховним Судом у постановах від 20.02.2019 у справі №818/678/17, від 11.04.2018 у справі №758/1303/15, 16.05.2018 у справі №686/21962/15, від 11.05.2018 у справі №820/3052/17, від 18.07.2018 у справі №2а-11853/10/1570, від 12.11.2018 у справі №826/22868/15, від 12.02.2020 у справі №826/17656/16 сформульований правовий висновок про те, що ст.625 ЦК України застосовується лише стосовно боржника та стягувача, які до цього перебували у договірних, цивільно-правових зобов`язаннях. До заборгованостей, яка виникає внаслідок деліктних, трудових або публічно-правових відносин ст.625 ЦК України не застосовується.

Щодо посилання позивача на постанови від 20.02.2019 у справі №642/6005/17, від 20.01.2016 у справі №6-2759цс15, від 22.09.2020 у справі №918/631/19, 20.02.2019 у справі №642/6005/17, та від 16.05.2018 у справі №686/219662/15-2, то там як раз йшла мова про цивільні-правовідносини, а не публічно-правові.

Відповідно до ст.242 КАС України, суд зобов`язаний при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Повноважень суду для не врахування таких висновків Верховного Суду, ст.242 КАС України та ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачають.

За таких обставин, оскільки до правовідносин з несвоєчасного виконання судового рішення у адміністративній справі, неможливо застосувати ст.625 ЦК України, у суду немає підстав для стягнення на користь позивача компенсації, що включає індекс інфляції та 3% річних.

Для захист прав в публічно-правових відносинах передбачених інший механізм.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Разом з тим, зазначена правова норма також не може бути застосована до цього випадку, оскільки рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 у справі №400/8052/21 не вирішувалося питання про стягнення коштів. Зазначене рішення мало зобов`язальний характер. За таких обставин, підстав для нарахування 3% річних також не має підстав.

Таким чином, відсутні будь-які правові підстави для стягнення з відповідача коштів на користь позивача, у зв`язку з невиконанням рішення адміністративного суду зобов`язального характеру.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову повністю.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,Миколаїв,549) відмовити повністю.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 06.09.2023