Справа № 420/12112/23
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 26 травня 2023 року надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

- визнати бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , щодо відмови в проведенні службового розслідування та відмови в складанні довідки про обставини травми, незаконною;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 облікувати нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в н.п. Інгулка Миколаївської обл. під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини, відповідно до Інструкції про порядок

розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом МВС 22.03.2016 року № 199, з врахуванням висновків суду щодо факту нещасного випадку 15.06.2022 року;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 провести службове розслідування та видати довідку за формою, згідно Додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ №402 від 14.08.2008 року, ОСОБА_1 , за результатами проведення розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в н.п. Інгулка Миколаївської обл., враховуючи висновки суду по даній справі.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 28 січня 2019 року по 27 березня 2023 року він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . В період з 24.02.2023 року по 18.03.2023 року безпосередньо брав участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів, необхідних для національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України. 15.06.2022 року, приблизно о 9 годині ранку отримав травму. На момент отримання травми, відповідно до рішення начальника НОМЕР_2 прикордонного загону, позивач знаходився в н.п. Інгулка Миколаївської області, та приймав участь у відбитті збройної агресії на рубежу відсічі. Даний факт підтверджується доданим Витягом з журналу бойових дій відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ.

З приводу отриманої травми 15.06.2022 року позивач звернувся з заявою від 06.04.2023 року до НОМЕР_2 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_1 ), з проханням провести службове розслідування з приводу виникнення нещасного випадку, та надати довідку про обставини травми.

Однак, листом №33/1491-23 від 18.04.2023 року, відповідач відмовив в проведенні службового розслідування, мотивувавши тим, що травма, отримана 15.06.2022 року є наслідком травми, отриманої в 2020 році.

Вважаючи таку бездіяльність в/ч НОМЕР_1 протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відзив на адміністративний позов обґрунтовано наступним

Відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що в цілому зазначає, що 14.04.2023 року до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_3 ) за вх. № К-90 надійшла заява ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.04.2023 року, в межах якої останній повідомляв, що 15.06.2022 року приблизно о 09 год. 00 хв. (ранку), під час виконання військового обов`язку в н.п. Інгулка, Миколаївської області та участі у відбитті збройної агресії на рубежі, останнім була отримана травма. Разом з цим, у зв`язку із отриманою травмою та перебуванням на лікуванні старшин сержант ОСОБА_1 не міг своєчасно доповісти про даний «нібито» нещасний випадок.

22.04.2023 року за результатами розгляду вищевказаної заяви на адресу ОСОБА_1 був направлений лист-відповідь НОМЕР_2 прикордонного загону від 22.04.2023 року вих. № ЗЗ/К-90-68 «Про результати розгляду заяви», в межах якого останній повідомлявся, що згідно Довідки госпітальної військово-лікарської комісії від 10.02.2023 року № 173, виданої Головним військово-медичним клінічним центром Державної прикордонної служби України, виписки із медичної картки амбулаторного/стаціонарного хворого від 10.02.2023 року №312/13, виданої Головним військово-медичним клінічним центром Державної прикордонної служби України, виписки із медичної карти амбулаторного/стаціонарного хворого від 07.12.2022 року № 1983, виданої Одеським військово-медичним клінічним центром (клінічним госпіталем) Державної прикордонної служби України, травма, яку зі слів ОСОБА_1 , останній отримав 15.06.2022 року під час виконання обов`язків військової служби є наслідком застарілої травми, отриманої ще у 2020 році. Окрім цього у вказаному листі акцентувалась увага на тому, що факт отримання ОСОБА_1 30.07.2020 року, про який останній також не доповів безпосередньому начальнику та керівництву НОМЕР_2 прикордонного загону, підтверджується копією довідки з центру управління службою НОМЕР_2 прикордонного загону від 31.07.2020 року. Окремо повідомлялось, що по факту травмування сержанта ОСОБА_1 у 2020 році, було проведене розслідування нещасного випадку із складанням актів форми НВС-5 та НПвс № 13-20 від 11.08.2020 року.

Також відповідач звертає увагу суду на те, що в період з 15.06.2022 року по 14.04.2023 року - інспектор прикордонної служби 1 категорії - начальник спеціального приміщення групи адміністративно юрисдикційної діяльності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) старший сержант ОСОБА_1 , ні про які випадки травмування не повідомляв і доповідь відповідно до статті 12 Статуту внутрішньої служби збройних Сил України не здійснював, хоча мав здійснити доповідь встановленим порядком (рапортом) негайно, а не після сплину майже року - 08 місяців, з моменту виникнення нібито травмування.

Також відповідач наголошує на тому, що старший сержант ОСОБА_1 , звернувся із повідомленням про травмування після звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, а саме 27.03.2023 року - виключений зі списків особового складу, 14.04.2023 року звернення із заявою про «псевдо» травмування, яке нібито мало місце 15.06.2022 року. Станом на день звернення НОМЕР_2 прикордонний загін навіть не мав права видавати наказ відносно даного військовослужбовця та проводити розслідування нещасного випадку, який імовірно мав місце із старшим сержантом ОСОБА_1 , оскільки накази по військовій частині видаються виключно відносно осіб, які є військовослужбовцями органу охорони державного кордону України. Разом з цим, ОСОБА_1 з 27.03.2023 року не є військовослужбовцем НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, а будучи військовослужбовцем не звертався із рапортом, а отже не реалізував імовірно наявне у нього право.

Процесуальні дії

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

14 червня 2023 року відповідачем до суду було подано відзив на позовну заяву з додатками (вхід. №19367/23).

14 червня 2023 року позивачем до суду було подано відповідь на відзив (вхід. № ЕП/22457/23).

26 червня 2023 року відповідачем до суду було подано заперечення на відповідь на відзив (вхід. № 20999/23).

14 липня 2023 року від відповідача до суду надійшло клопотання про долученння документів (доказів) до матеріалів судової справи (вхід. № 23609/23).

Станом на 04 вересня 2023 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція позивача та відповідача, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

28.01.2019 року, відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 28.01.2019 року № 42-ОС «Про особовий склад», молодший сержант ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження військової служби з Окремого регіонального центру комплектування (з місцем дислокації місто Херсон) Державної прикордонної служби України та з яким укладено контракт на проходження громадянами військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського та старшинського складу строком на 3 (три) роки, з 28.01.2019 року, був прийнятий на військову службу за контрактом та зарахований до списків особового складу та всіх видів забезпечення по НОМЕР_2 прикордонному загону.

Згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 16.07.2021 року № 363-ОС «Про особовий склад», старший сержант ОСОБА_1 , у зв`язку із організаційно-штатними змінами був призначений на посаду інспектора прикордонної служби і категорії (начальника спеціального приміщення) групи адміністративно-юрисдикційної діяльності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), згідно із підпунктом 6 пункту 93 Положення про проходження громадянами військової служби в Державній прикордонній службі України.

27.03.2023 року, відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 27.03.2023 року № 131-ОС «Про особовий склад», старший сержант ОСОБА_1 (П-044823), який проходив військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії (начальника спеціального приміщення) групи адміністративно-юрисдикційної діяльності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення по НОМЕР_2 прикордонному загону у зв`язку із вибуттям для подальшого проходжеїшя військової служби до комендатури забезпечення Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України на посаду інспектора 2 комендантської групи комендантського відділення.

Щодо обставин травмування ОСОБА_1 у 2020 році, судом встановлено наступне.

Так, відповідно до копії довідки центру управління службою НОМЕР_2 прикордонного загону від 31.07.2020 року «Про травмування військовослужбовця відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) 79 (Херсонського) прикордонного загону в позаслужбовий час 30.07.2020» (н.п. Преображенка, Каланчацького району, Херсонської області), відпрацьований начальником чергової зміни центру управління службою НОМЕР_2 прикордонного загону майором ОСОБА_2 , 31 липня 2020 року начальнику відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) від військовослужбовця групи адміністративно-юрисдикційної діяльності відділу прикордонної служби сержанта ОСОБА_1 надійшла доповідь про отримання останнім травми правої стопи. Приблизно о 20 год. 00 хв. 30.07.2020 року, перебуваючи на вихідному дні сержант ОСОБА_1 послизнувся та впав, відчув біль у правій нижній кінцівці. Ввечері значення цьому не надав.

О 09 год. 00 хв. 31.07.2020 року звернувся до Центральної районної лікарні смт. Чаплинка, де черговим лікарем був встановлений діагноз: закритий перелом латеральної кісточки правої голені (гомілки). Накладено гіпсову пов`язку. Перебував на амбулаторному лікуванні та мав задовільний стан здоров`я.

Для детального з`ясування причин та обставин нещасного випадку начальником 79 (Херсонського) прикордонного загону було призначене розслідування нещасного випадку, що що мав місце. За результатами проведеного розслідування вищеописаного нещасного випадку, було встановлено, що дане травмування/нещасний випадок стався не під час виконання сержантом ОСОБА_1 обов`язків військової служби та не пов`язаний із виконанням службових обов`язків, про що були складені акти відповідної форми.

Як зазначив відповідач у відзиві, НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_3 ) не має можливості надати суду акти форми НВС-5 та НПвс № 13-20 від 11.08.2020 року, оскільки 24.02.2022 року, у зв`язку зі збройною агресією рф проти України начальником відділення контролю та документального забезпечення штабу лейтенантом ОСОБА_3 , на території військового містечка даного органу охорони державного кордону (військової частини), які зберігались у відділенні контролю та документального забезпечення штабу, серед яких зокрема були і акти форми НВС-5 та НПвс № 13-20 від 11.08.2020 року, у зв`язку із обмеженим часом та наступом окупаційних військ рф були знищені. Акт знищення вищевказаної службової документації не складався.

Як зазначає позивач, 15.06.2022 року, приблизно о 9 годині ранку він отримав травму. На момент отримання травми, відповідно до рішення начальника НОМЕР_2 прикордонного загону, він знаходився в н.п. Інгулка Миколаївської області, та приймав участь у відбитті збройної агресії на рубежу відсічі. Даний факт підтверджується доданим Витягом з журналу бойових дій відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ.

Так, зокрема, позивач зазначає, що під час бойового чергування, пов`язаного із здійсненням відсічі збройної агресії російської федерації проти України, виконуючи військовий обов`язок, під час патрулювання позиції, яка була за ним закріплена, він стрибнув з загороджувальних блоків, які знаходились на території тимчасової дислокації відділу ВПС Преображенка, з метою зміни зайнятої позиції.

Зі слів позивача, після стрибку він відчув гострий біль у правій гомілці. Поруч з ним знаходився ОСОБА_4 , військовослужбовець НОМЕР_2 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_1 ), який допоміг йому дійти до фельдшера, оскільки біль був нестерпний, і самостійно рухатись він не міг. Тобто, він був свідком того, що він отримав травму саме під час виконання обов`язків військової служби на межі відсічі збройної агресії російської федерації проти України.

Приблизно за пів години, вони знайшли фельдшера, (старший сержант ОСОБА_5 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ). При огляді отриманої травми, він зазначив про необхідність проведення рентгенографії та/або МРТ, для встановлення точного характеру травми.

16.06.2022 позивач вибув до м. Миколаєва для проходження обстеження. Висновок МРТ від 16.06.2022 року додано позивачем до позову.

Зі слів позивача, після надання результатів МРТ, фельдшер медичної частини ОСОБА_5 , повідомив начальника медслужби НОМЕР_2 прикордонного загону засобами телефонного зв`язку, про отриману ним травму, після чого повідомив позивачу, про необхідність вибути до ВМКЦ ДПСУ м. Одеси.

Первинна медична карта (форма 100) та направлення в паперовому вигляді, як зазначає позивач йому на руки не видавалися.

20 червня 2022 року позивач вибув до м. Одеси для проходження обстеження та лікування.

З 21.06.2022 року по 15.07.2022 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у ВМКЦ ДПСУ м. Одеса, де 28.06.2022 року проведене оперативне втручання, та зроблено пластику правого ахілового сухожилку. Діагноз: Застарілий частковий розрив правого ахілового сухожилля. Консолідовані переломи латеральної кісточки та медіальної кісточки правого гомілкового суглоба, з порушенням функцій правого гомілкового суглоба.

15.07.2023 року медичний огляд ВЛК ВМКЦ ДПСУ м. Одеса: Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 к.д.

З 15.08.2022 року по 26.08.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні клініки хірургії ВМКЦ ДПСУ м. Одеси (епікриз №1191) з діагнозом: Стан після операції (28.06.2022 року): пластики ахілового сухожилля за Чернавським з приводу застарілого його розриву, іммобілізації гіпсовою пов`язкою правої гомілки та стопи (28.06.2022), у вигляді комбінованої контрактури правого гомілково-стопного суглоба, постіммобілізаційної невропатії правих малогомілкових та великогомілкових нервів з тимчасовим порушенням функції опори та ходу. Дальнозорість обох очей ст. 0.75 Д пр гостроті зору б/к0,8 та з/к 1,0.

З 26.08.2022 року по 23.09.2022 року позивач перебував на стаціонарі у клінічному санаторії «Аркадія» ДПСУ (епікриз №718) з діагнозом: Стан після операції (28.06.2022): пластики ахілового сухожилля за Чернавським з приводу застарілого його розриву, іммобілізації гіпсовою пов`язкою правої гомілки та стопи (28.06.2022), у вигляді комбінованої контрактури правого гомілково-стопного суглоба, постіммобілізаційної невропатії правих малогомілкових та великогомілкових нервів з тимчасовим порушенням функції опори та ходу. Гіпертонічна хвороба 2 ступеня, 2 ст. ризик 3. СН 0. Дисліпідемія. Гіперметропія слабкого ступеня. Ангіопатія сітківки по гіпертонічному типу.

З 29.09.2022 року по 12.10.2022 року - ОВМКЦ ДПСУ. Діагноз: наслідки операції (28.06.22) пластика правого ахіолового сухожилля за Чернявським з приводу його застарілого пошкодження, іммобілізації гіпсовою пов`язкою (28.06.22) правої гомілки та стопи у вигляді зміцнілого післяопераційного рубця, гіппотрофії м`язів правої гомілки, пост іммобілізаційної невропатії правих малогомілкового та великогомілкового нервів з незначним порушенням функції. Нестенозуючий атеросклероз екстра краніальних відділів брахіоцефальних артерій без порушення функцій. Викривлення носової перетинки без порушення носового дихання. Далекозорість обох очей СТ. 1, 25 Д при гостроті зору Б/К0,8 та 3/К1,0. Гіпертонічна хвороба І СТ.

12.10.2022 року позивачу проведено медичний огляд ВЛК ВМКЦ ДПСУ м. Одеса, Потребує лікування у ВМКЦ ДПСУ м. Одеса орієнтовним терміном 21 к.д.

У період з 12.10.2022 року по 02.11.2022 року позивач перебував у ОВМКЦ ДПС, діагноз: Стан після операції (28.06.22) пластики правого ахілового сухожилка за Чернявським з приводу його застарілого розриву, іммобілізації гіпсовою пов`язкою (28.06.22) правої гомілки та стопи у вигляді зміцнілого післяопераційного рубця, постіммобілізаційних гіпотрофії м`язів невропатії правих малогомілкового та великогомілкового нервів з тимчасовим порушенням функції правої нижньої кінцівки.

У період з 03.11.2022 року по 21.11.2022 року позивач перебував у ОВМКЦ ДПСУ, діагноз: Наслідки травми (2020 рік) закритого пошкодження правого ахілового сухожилка, операції (28.06.22) пластики правого ахілового сухожилка за Чернявським з приводу його застарілого розриву, іммобілізації гіпсового пов`язки (28/06/22) правої гомілки та стопи у вигляді комбінованої післятравматичної та післяопераційної, невропатії великогомілкового, ікроножного та підошовного нервів, гіпотрофії м`язів правої гомілки, консолідованих переломів та окріплого післяопераціного рубця.

21.11.2022 року позивачу проведено медичний огляд ВЛК ВМКЦ ДПСУ м. Одеса: потребує переведення до ГВМКЦ ДПСУ м. Київ. Потребує проїзду в купейному вагоні потягу.

У період з 22.11.2022 року по 29.11.2022 року позивач перебував у ГВМКЦ ДПСУ м. Київ, діагноз: Наслідки травми (2020 рік) закритого часткового пошкодження правого ахілового сухожилка, закритого перелому обох кісточок правого гомілково-ступневого суглобу без зміщення уламків, гіпсової іммобілізації правої гомілки та стопи, операції: (28.06.22) пластики правого ахілового сухожилка за Чернявським з приводу його застарілого розриву, іммобілізації гіпсовою пов`язкою правої гомілки та стопи у вигляді зрощеного пошкодження правого ахілового сухожилка, ушкодження n.Suralis праворуч, за типом практично повного аксонотменезису, гіпотрофії м`язів правої гомілки, зміцнілого післяопереаційного рубця задньої поверхні гомілки.

У період з 01.12.2022 року по 07.12.2022 року позивач перебував у ОВМКЦ ДПСУ м. Одеса, діагноз: Наслідки травми (2020 рік) закритого часткового пошкодження правого ахілового сухожилка, закритого перелому обох кісточок правого гомілково-ступневого суглобу без зміщення уламків. Гіпсової іммобілізації правої гомілки та стопи, операції (28.06.22) пластики правого ахілового сухожилка за Чернявським з приводу його застарілого розриву, імобілізації гіпсовою пов`язкою (28.06.22) правої гомілки та стопи у вигляді консолідованих переломів зрощеного пошкодження правого ахілового сухожилка, ушкодження n.Suralis праворуч, гіпотрофії гомілки, зміцнілого післяопераційного рубця задньої поверхні гомілки з незначним порушенням функції ходи.

07.12.2022 року позивачу проведено медичний огляд ВЛК Одеського ВМКЦ ДПСУ, встановлено причинний зв`язок: Травма, ТАК, пов`язана з проходженням віськової служби (Акти про обставини травми відсутні), про що складено довідку №251.

З 24.01.2023 року по 10.02.2023 року позивач перебував у ГВМКЦ ДПСУ м. Київ, діагноз: Гіпертонічна хвороба II ст. (атеросклеротичне ураження судин шиї). СН Ост. Атеросклероз аорти та аортального клапана. Гіперхолестеринемія. Наслідки травми (2020 рік) закритого перелому обох кісточок правого гомілково-ступневого суглобу без зміщення з пошкодженням правого ахілового сухожилка та комбінованого лікування (2020 рік)-гіпсової іммобілізації правої гомілки і стопи, (28.06.2022 р.) - пластики правого ахілового сухожилка за Чернявським з приводу його застарілого пошкодження у вигляді консолідованого перелому, післятравматичного деформуючого артрозу правого гомілково-ступневого суглобу 1 ст., гіпотрофії м`язів правої гомілки, функціональної слабкості м`язів згиначів стопи, нестійкої комбінованої контактури у правому гомілково-ступневому суглобі, хронічного кальцифікуючого тенденіту правого ахілового сухожилка, ужкодження n.Suralis праворуч, за типом практично повного аксонотменезису з незначним порушенням функції ходи. Викривлення носової перегородки із порушенням носового дихання. Змішаний астигматизм ст. 0.5Д, далекозорість с. 0.5 Д при гостроті зору і корекцією 1,0 лівого ока. Стеатоз печінки.

10.02.2023 року позивачу проведено медичний огляд ГВЛК ГВМКЦ ДПСУ, встановлено причинний зв`язок: Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби, про що складено довідку № 173).

16.01.2023 року МСЕК позивачу встановлено інвалідність III групи.

14.04.2023 року до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_3 ) за вх. № К-90 надійшла заява ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.04.2023 року, в межах якої останній повідомляв, що 15.06.2022 приблизно о 09 год. 00 хв. (ранку), під час виконання військового обов`язку в н.п. Інгулка, Миколаївської області та участі у відбитті збройної агресії на рубежі, останнім була отримана травма. Разом з цим, у зв`язку із отриманою травмою та перебуванням на лікуванні старшин сержант ОСОБА_1 не міг своєчасно доповісти про даний «нібито» нещасний випадок.

22.04.2023 року, за результатами розгляду вищевказаної заяви на адресу ОСОБА_1 був направлений лист-відповідь НОМЕР_2 прикордонного загону від 22.04.2023 року вих. № 33/К-90-68 «Про результати розгляду заяви», в межах якого останній повідомлявся, що згідно Довідки госпітальної військово-лікарської комісії від 10.02.2023 року № 173, виданої Головним військово-медичним клінічним центром Державної прикордонної служби України, виписки із медичної картки амбулаторного/стаціонарного хворого від 10.02.2023 року №312/13, виданої Головним військово-медичним клінічним центром Державної прикордонної служби України, виписки із медичної карти амбулаторного/стаціонарного хворого від 07.12.2022 року № 1983, виданої Одеським військово-медичним клінічним центром (клінічним госпіталем) Державної прикордонної служби України, травма, яку зі слів ОСОБА_1 , останній отримав 15.06.2022 року під час виконання обов`язків військової служби є наслідком застарілої травми, отриманої ще у 2020 році. Окрім цього у вказаному листі акцентувалась увага на тому, що факт отримання ОСОБА_1 30.07.2020 року, про який останній також не доповів безпосередньому начальнику та керівництву НОМЕР_2 прикордонного загону, підтверджується копією довідки з центру управління службою НОМЕР_2 прикордонного загону від 31.07.2020 року. Окремо повідомлялось, що по факту травмування сержанта ОСОБА_1 у 2020 році, було проведене розслідування нещасного випадку із складанням актів форми НВС-5 та НПвс № 13-20 від 11.08.2020 року.

Також у відзиві відповідач наполягає на тому, що в період з 15.06.2022 року по 14.04.2023 року, інспектор прикордонної служби 1 категорії - начальник спеціального приміщення групи адміністративно юрисдикційної діяльності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 »

(тип Б) старший сержант ОСОБА_1 , ні про які випадки травмування не повідомляв та доповідь відповідно до статті 12 Статуту внутрішньої служби збройних Сил України не здійснював, хоча мав здійснити доповідь встановленим порядком (рапортом) негайно, а не після сплину майже року - 08 місяців, з моменту виникнення нібито травмування.

Таким чином, з наведеного слідує, що листом №33/1491-23 від 18.04.2023 року, відповідач відмовив в проведенні розслідування нещасного випадку за заявою ОСОБА_1 від 06.04.2023 року з приводу отриманої ним травми 15.06.2022 року, мотивувавши тим, що травма, отримана 15.06.2022 року є наслідком травми, отриманої в 2020 році.

Вважаючи таку бездіяльність в/ч НОМЕР_1 незаконною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела права та висновки суду

Згідно з ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 зі змінами та доповненнями (далі - Закон №2232-XII).

Частинами 1,2,4-6 статті 2 Закону №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Військова служба в Україні організовується з дотриманням конституційної вимоги про відокремлення церкви і релігійних організацій від держави.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан.

Також, 24.02.2022 року указом Президента України №69/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію (п.1).

Судом встановлено, що з 28 січня 2019 року по 27 березня 2023 року ОСОБА_1 проходив військову службу у НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (Військова частини НОМЕР_3 ).

Відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про Державну прикордонну службу України», з метою встановлення єдиного порядку розслідування та обліку нещасних випадків, які сталися з військовослужбовцями Державної прикордонної служби України та приведення нормативно-правових актів Адміністрації Державної прикордонної служби України у відповідність до законодавства, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 199 від 22.03.2016 року затверджено Інструкцію про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України (надалі по тексту Інструкція № 199).

Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції № 199, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме: обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострих отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утеплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень через аварії, пожежі, стихійні лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани тощо), контакти із представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати військовослужбовцем працездатності на один день і

більше, а також у разі смерті військовослужбовця.

Відповідно до п. 1 розділу II Інструкції № 199, про кожний нещасний випадок потерпілий або особа, яка його виявила, чи свідок нещасного випадку повинні негайно доповісти безпосередньому керівнику або керівнику робіт і вжити заходів для надання необхідної допомоги потерпілому.

Пунктом 2 зазначеної Інструкції встановлено, що безпосередній керівник або керівник робіт у разі виявлення нещасного випадку або отримання доповіді про нього зобов`язаний:

негайно організувати надання екстреної медичної допомоги потерпілому, забезпечити у разі необхідності його доправлення до закладу охорони здоров`я; доповісти про нещасний випадок керівнику органу Держприкордонслужби;

зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку та устаткування на місці нещасного випадку у такому стані, у якому вони були на момент нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших осіб і не призведе до більш тяжких наслідків), ужити заходів для недопущення таких випадків.

Пунктом 4 розділу II Інструкції № 199 встановлено, що керівник органу Держприкордонслужби, в якому стався нещасний випадок, одержавши доповідь або повідомлення про нещасний випадок, зобов`язаний:

1) протягом однієї години з використанням засобів зв`язку повідомити про нещасний випадок:

керівництво вищого органу Держприкордонслужби;

підрозділ (посадову особу) з технічного нагляду та охорони праці вищого органу Держприкордонслужби;

підрозділ (посадову особу) з пожежної безпеки вищого органу Держприкордонслужби - у разі нещасного випадку, що стався внаслідок пожежі. У повідомленні зазначаються:

дата і час нещасного випадку;

стисла характеристика місця події;

відомості про потерпілого (потерпілих): військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, посада, місце служби, стаж служби (загальний та за посадою), сімейний стан;

характер травм, стислий опис обставин та ймовірні причини нещасного випадку.

У разі групового нещасного випадку (такого, що стався одночасно з двома і більше військовослужбовцями), випадку з тяжкими наслідками або випадку смерті військовослужбовця керівник органу Держприкордонслужби, в якому стався нещасний випадок (випадок з тяжкими наслідками або випадок смерті), також негайно доповідає про це керівництву Адміністрації

Держприкордонслужби по лінії оперативно-чергової служби;

2) протягом доби письмовим наказом призначити комісію із розслідування нещасного випадку (далі - комісія) у складі не менше трьох осіб та організувати проведення розслідування, а також створити належні умови для роботи комісії (забезпечити приміщенням, засобами зв`язку, оргтехнікою, автотранспортом, канцелярським приладдям тощо).

Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції №199 у разі групового нещасного випадку, випадку з тяжкими наслідками або випадку смерті військовослужбовця комісія призначається наказом

Адміністрації Держприкордонслужби або її територіального органу за погодженням з Адміністрацією Держприкордонслужби, яке оформлюється наказом Адміністрації Держприкордонслужби.

В силу приписів п. 3.1 Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 липня 2007 року № 370, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 серпня 2007 року за № 902/14169, до тяжких травм відносяться, зокрема, тривалі розлади здоров`я з тимчасовою втратою працездатності на 60 днів і більше, та стійка втрата працездатності (інвалідність).

Суд погоджується з доводами позивача відносно того, що враховуючи тривалість розладу здоров`я внаслідок травми (147 днів), а також встановлення інвалідності ІІІ групи внаслідок отриманої травми, дана травма відноситься до такої, яка має тяжкі наслідки (тяжка травма).

При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 13 розділу ІІ Інструкції № 199 нещасний випадок, про який своєчасно не було повідомлено керівника органу Держприкордонслужби або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця після надходження заяви потерпілого (незалежно від дати настання нещасного випадку).

Тобто з викладеного вбачається, що дана норма Інструкції є імперативною та зобов`язує орган Держприкордонслужби провести службове розслідування у будь-якому разі, незалежно від того чи було своєчасно повідомлено керівника органу Держприкордонслужби про нещасний випадок та незалежно від дати настання самого нещасного випадку, протягом місяця після надходження заяви потерпілого.

Пунктом 15 розділу ІІ Інструкції № 199 встановлено, що за результатами розслідування комісія зобов`язана скласти:

акт розслідування нещасного випадку (випадку смерті), що стався (додаток 1) (далі - акт форми Нвс-5);

акт про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби (додаток 2) (далі - акт форми Нвс-1), якщо цей нещасний випадок (випадок смерті) визнано таким, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, або акт про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби (додаток 3) (далі - акт форми НПвс), якщо цей нещасний випадок (випадок смерті) визнано таким, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби.

Акти підписують голова і всі члени комісії. У разі незгоди зі змістом зазначених актів член комісії підписує їх з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта форми Нвс-5.

Підписані акти подаються на затвердження керівнику органу Держприкордонслужби, який призначив комісію.

Керівник органу Держприкордонслужби, який призначив комісію, розглядає та затверджує акти форми Нвс-5 та форми Нвс-1 (або форми НПвс) протягом трьох діб після їх подання.

Пунктом 17 розділу ІІ Інструкції № 199 встанволено, що акт форми Нвс-1 (або акт форми НПвс) не складається про нещасний випадок (випадок смерті), який є наслідком:

вчинення військовослужбовцем дій у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння;

вчинення військовослужбовцем злочину, кримінального або адміністративного правопорушення, що встановлено рішенням суду або органів досудового розслідування чи органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення;

навмисного заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).

Про наявність підстав для нескладення акта форми Нвс-1 (або акта форми НПвс) обов`язково зазначається в акті форми Нвс-5 із посиланням на відповідні документи, які додаються до першого примірника акта форми Нвс-5.

Як встановлено судом 14.04.2023 року до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_3 ) за вх. № К-90 надійшла заява ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.04.2023 року, в межах якої останній повідомляв, що 15.06.2022 року приблизно о 09 год. 00 хв. (ранку), під час виконання військового обов`язку в н.п. Інгулка, Миколаївської області та участі у відбитті збройної агресії на рубежі, останнім була отримана травма. Разом з цим, у зв`язку із отриманою травмою та перебуванням на лікуванні старшин сержант ОСОБА_1 не міг своєчасно доповісти про даний «нібито» нещасний випадок.

Таким чином, з аналізу вищевикладених норм законодавства, суд приходить до висновку, що за результатами розгляду заяви позивача від 06.04.2023 року, зареєстрованої в/ч НОМЕР_1 за №К-89 від 14.04.2023 року, відповідач зобов`язаний був провести розслідування нещасного випадку у відповідності до вимог Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 199 від 22.03.2016 року, за результатом проведення якого скласти відповідні акти: акт розслідування нещасного випадку, що стався (акт форми Нвс-5) та акт про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби (акт форми Нвс-1), якщо цей нещасний випадок визнано таким, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, або акт про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби (акт форми НПвс), якщо цей нещасний випадок визнано таким, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби.

Однак, як встановлено судом, відповідач не провів розслідування нещасного випадку за заявою позивача від 06.04.2023 року, зареєстрованої в/ч НОМЕР_1 за №К-89 від 14.04.2023 року, чим допустив протиправну бездіяльність.

Будь-яких результатів розслідування нещасного випадку, окрім листа-відповіді НОМЕР_2 прикордонного загону від 22.04.2023 року вих. № 33/К-90-68 «Про результати розгляду заяви», прийнятого відповідачем за результатами розгляду вищевказаної заяви ОСОБА_1 від 06.04.2023 року, зареєстрованої в/ч НОМЕР_1 за №К-89 від 14.04.2023 року, матеріали справи не містять та відповідачем до суду не надано.

Водночас, суд зауважує, що такий лист-відповідь, в силу п. 13 розділу ІІ Інструкції № 199 не звільняє відповідача, як суб`єкта владних повноважень від обов`язку провести розслідування нещасного випадку, за наслідком розгляду заяви позивача про нещасний випадок, що з ним стався, незалежно від того чи було своєчасно повідомлено керівника органу Держприкордонслужби про нещасний випадок та незалежно від дати настання самого нещасного випадку, протягом місяця після надходження заяви потерпілого.

Таким чином, у даних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від вчинення дій, що входять до його виключної компетенції.

Згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

За встановлених судом обставин, не проведення розслідування нещасного випадку за заявою позивача, свідчить саме про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, у зв`язку з чим суд, керуючись положеннями статті 9 КАС України, вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту порушених прав позивача та визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення розслідування нещасного випадку, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.04.2023 року, зареєстрованої у військовій частині НОМЕР_1 за №К-89 від 14.04.2023 року у відповідності до вимог Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 199 від 22.03.2016 року та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести розслідування нещасного випадку за заявою ОСОБА_1 від 06.04.2023 року, зареєстрованою у військовій частині НОМЕР_1 за №К-89 від 14.04.2023 року, за результатом проведення якого скласти відповідні акти: акт розслідування нещасного випадку, що стався (акт форми Нвс-5) та акт про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби (акт форми Нвс-1), якщо цей нещасний випадок визнано таким, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, або акт про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби (акт форми НПвс), якщо цей нещасний випадок визнано таким, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби у відповідності до вимог Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 199 від 22.03.2016 року.

При цьому суд звертає увагу на те, що позивач помилково просить суд зобов`язати відповідача провести службове розслідування та видати довідку за формою, згідно Додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ №402 від 14.08.2008 року, оскільки відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про Державну прикордонну службу України», з метою встановлення єдиного порядку розслідування та обліку нещасних випадків, які сталися з військовослужбовцями Державної прикордонної служби України та приведення нормативно-правових актів Адміністрації Державної прикордонної служби України у відповідність до законодавства, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 199 від 22.03.2016 року затверджено Інструкцію про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України (надалі по тексту Інструкція № 199).

Як зазначено судом вище, пунктом 15 розділу ІІ Інструкції № 199 визначено, що за результатами розслідування комісія зобов`язана скласти: акт розслідування нещасного випадку (випадку смерті), що стався (додаток 1) (далі - акт форми Нвс-5); акт про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби (додаток 2) (далі - акт форми Нвс-1), якщо цей нещасний випадок (випадок смерті) визнано таким, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, або акт про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби (додаток 3) (далі - акт форми НПвс), якщо цей нещасний випадок (випадок смерті) визнано таким, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби.

Крім того, наказом Адміністрації державної прикордонної служби України № 333 від 06.05.2009 року затверджено Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України.

У відповідності до п. 1 та п. 2 розділу 12 зазначеного Положення, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців Держприкордонслужби встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців Держприкордонслужби при медичному огляді визначають постійно діючі госпітальні (гарнізонні) ВЛК, у складних випадках - ЦВЛК.

Пунктом 6 розділу 12 зазначеного Положення встановлено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення, травми, контузії, каліцтва приймається з урахуванням висновку, зазначеному у формах Нвс-5, Нвс-1, НПвс.

Отже, належним способом захисту прав позивача в даному випадку є зобов`язання військової частини НОМЕР_1 провести розслідування нещасного випадку за заявою ОСОБА_1 від 06.04.2023 року, зареєстрованої у військовій частині НОМЕР_1 за №К-89 від 14.04.2023 року, за результатом проведення якого скласти відповідні акти: акт розслідування нещасного випадку, що стався (акт форми Нвс-5) та акт про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби (акт форми Нвс-1), якщо цей нещасний випадок визнано таким, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, або акт про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби (акт форми НПвс), якщо цей нещасний випадок визнано таким, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби у відповідності до вимог Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 199 від 22.03.2016 року.

При вирішенні позовних вимог про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 облікувати нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в н.п. Інгулка Миколаївської обл. під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини, відповідно до Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом МВС 22.03.2016 року № 199, з врахуванням висновків суду щодо факту нещасного випадку 15.06.2022 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Інструкції № 199, акти, зазначені у пункті 15 розділу ІІ цієї Інструкції, складаються у двох (трьох) примірниках.

До першого примірника акта форми Нвс-5 додаються:

копія наказу про призначення комісії;

копія наказу про продовження строку розслідування (якщо було таке продовження);

пояснення потерпілого, свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб (у разі їх наявності), інших осіб;

копії документів щодо проведення відповідних інструктажів та медичних оглядів, завдання на виконання роботи, під час якої стався нещасний випадок (за наявності), у разі потреби витяги з нормативно-технічних документів, схеми, фотографії, інші документи, що характеризують стан робочого місця (устаткування, апаратури, матеріалів тощо);

висновок закладу охорони здоров`я або експертної установи щодо наявності в організмі потерпілого алкоголю, наркотичних чи отруйних речовин (у разі потреби);

результати лабораторних досліджень, експертиз, випробувань тощо (якщо такі проводилися);

рішення органів досудового розслідування, органів (посадових осіб), що уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, та суду;

у разі смерті військовослужбовця - копія свідоцтва про смерть.

Пунктами 2-5 розділу ІІІ Інструкції № 199 визначено, що перші примірники актів форм Нвс-5, Нвс-1 (або НПвс) з матеріалами розслідування залишаються в органі Держприкордонслужби, де стався нещасний випадок. На підставі результатів розслідування здійснюються відповідні заходи щодо запобігання таким випадкам.

Другі примірники актів форм Нвс-5, Нвс-1 (або НПвс) протягом трьох робочих днів надсилаються керівником органу Держприкордонслужби потерпілому або сім`ї загиблого.

Треті примірники актів форм Нвс-5, Нвс-1 (або НПвс) складаються у разі, якщо комісію призначено наказом Адміністрації Держприкордонслужби або її територіального органу, та залишаються в органі, наказом якого було призначено комісію.

Треті примірники актів форм Нвс-5, Нвс-1 (або НПвс) також складаються у разі, якщо нещасний випадок стався в органі Держприкордонслужби з військовослужбовцем іншого органу, і надсилаються органу Держприкордонслужби, військовослужбовцем якого є потерпілий.

У разі якщо потерпілий є військовослужбовцем Адміністрації Держприкордонслужби або її територіального органу, перший примірник актів форм Нвс-5, Нвс-1 (або НПвс) з матеріалами розслідування залишається в органі Держприкордонслужби, наказом якого було призначено комісію. В орган Держприкордонслужби, де стався нещасний випадок, надсилаються треті примірники актів.

Пунктами 8-11 розділу ІІІ Інструкції № 199 визначено, що органи Держприкордонслужби здійснюють облік та аналіз усіх нещасних випадків, випадків смерті військовослужбовців на підставі актів форми Нвс-5, розробляють та виконують заходи щодо запобігання нещасним випадкам.

Нещасний випадок (випадок смерті) береться на облік тим органом Держприкордонслужби, військовослужбовцем якого є потерпілий.

Нещасні випадки (випадки смерті) обліковуються в журналі обліку нещасних випадків (випадків смерті) за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції.

Органи Держприкордонслужби щокварталу складають звіт про нещасні випадки (випадки смерті) та надсилають його до підрозділу технічного нагляду та охорони праці Адміністрації Держприкордонслужби для узагальнення.

З аналізу вищевикладених норм законодавства вбачається, що нещасний випадок відповідач обліковує в журналі обліку нещасних випадків за формою згідно з додатком 4 зазначеної Інструкції лише після проведення у встановленому законодавством порядку розслідування нещасного випадку на підставі складених відповідних актів форм Нвс-5, Нвс-1 (або НПвс).

Оскільки розслідування нещасного випадку за заявою позивача на теперішній час не проведено та відповідні акти, за результатом його проведення не складені, то відповідні вимоги позивачем заявлено передчасно, у суду відсутні підстави вважати, що права позивача у цій частині, після проведення розслідування нещасного випадку будуть порушені відповідачем у майбутньому.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.08.2022 року у справі №640/22426/20, адміністративний суд, перевіряючи правомірність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Під дискреційним повноваженням розуміють такі повноваження, які надають певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 2статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому, згідно з частиною 4статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної норми у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Таким чином, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Як зазначалось вище, проведення розслідування нещасного випадку, який стався з військовослужбовцем Державної прикордонної служби України відбувається за встановленою процедурою, з урахуванням, зокрема, вимог Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом МВС 22.03.2016 року № 199, яка включає: огляд місця нещасного випадку, одержання пояснень потерпілого, якщо це можливо, допит свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; з`ясування обставин та причин нещасного випадку, чи не є нещасний випадок наслідком вчинення потерпілим дій у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення, навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю або самогубства; визначення, чи стався нещасний випадок з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби; установлення осіб, які порушили вимоги нормативно-правових актів з охорони праці (якщо такі особи були), розробити заходи щодо запобігання таким нещасним випадкам.

Таким чином, складання за результатами розслідування таких актів як: акт розслідування нещасного випадку, що стався (акт форми Нвс-5); акт про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби (акт форми Нвс-1), якщо цей нещасний випадок (випадок смерті) визнано таким, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, або акт про нещасний, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби (акт форми НПвс), якщо цей нещасний випадок (випадок смерті) визнано таким, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби є дискреційними повноваженнями військової частини, де проходить службу військовослужбовець.

Оскільки відповідач належним чином не розглянув заяву позивача від 06.04.2023 року про нещасний випадок, який стався з ним та не провів розслідування нещасного випадку, за результатом якого не склав жодного з актів форм Нвс-5, Нвс-1 (або НПвс), тобто не прийняв будь-яке рішення, яке б породжувало для позивача юридичні наслідки, то суд, з урахуванням вищенаведеної правової позиції Верховного Суду, в контексті спірних правовідносин може лише зобов`язати відповідача провести розслідування нещасного випадку, за результатом чого скласти відповідні акти форм Нвс-5, Нвс-1 (або НПвс).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення розслідування нещасного випадку, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.04.2023 року, зареєстрованої у військовій частині НОМЕР_1 за №К-89 від 14.04.2023 року у відповідності до вимог Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 199 від 22.03.2016 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести розслідування нещасного випадку за заявою ОСОБА_1 від 06.04.2023 року, зареєстрованою у військовій частині НОМЕР_1 за №К-89 від 14.04.2023 року, за результатом проведення якого скласти відповідні акти: акт розслідування нещасного випадку, що стався (акт форми Нвс-5) та акт про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби (акт форми Нвс-1), якщо цей нещасний випадок визнано таким, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, або акт про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби (акт форми НПвс), якщо цей нещасний випадок визнано таким, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби у відповідності до вимог Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 199 від 22.03.2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя С.О. Cтефанов