Справа № 200/3086/23
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 року Справа№200/3086/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мозгової Н.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

30 червня 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ), надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 29 червня 2023 року, в якому позивач просить:

-скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України у Київській області від 07.06.2023 про відмову у перерахунку пенсії;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу періоди роботи ОСОБА_1 :

- 21.08.1965-22.08.1965 за списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461, за списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202;

- 02.09.1968-18.05.1970 за списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461;

- 31.07.1970-06.08.1970 за списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461, за списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних 3 видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202;

- 28.09.1970-24.12.1970 за списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461;

- 11.08.1972-22.09.1972 як стаж в районах Крайньої Півночі у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з урахуванням кратності 1 рік 6 місяців;

-23.11.1972-17.12.1972 як стаж в районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з урахуванням кратності 1 рік 6 місяців;

-25.04.1973-30.06.1975 як стаж в районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з урахуванням кратності 1 рік 6 місяців;

-12.10.1982-14.02.1983 як стаж в районах Крайньої Півночі і у Місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з урахуванням кратності 1 рік 6 місяців;

- 16.12.1992-28.02.1993 за списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461;

- 09.10.2000 за загальним страховим стажем;

- 01.05.2000-02.10.2000 за загальним страховим стажем;

- 28.12.2001-31.12.2001 за загальним страховим стажем;

- 30.01.2005-31.01.2005 за загальним страховим стажем;

- 01.08.2014-30.11.2014 за загальним страховим стажем;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок пенсії із врахуванням довідки про заробіток за 60 місяців, виданої ВАТ ШАХТА БУТІВКА "ДОНЕЦЬКА" від 27.08.2018 № 1/1-96.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи: 21.08.1965-22.08.1965 за сп.1, пост.202; 02.09.1968-18.05.1970 за сп.2; 31.07.1970-06.08.1970 за сп.1, пост.202; 28.09.1970-24.12.1970 за сп.2; 11.08.1972-22.09.1972 як півничний стаж; 23.11.1972-17.12.1972 як півничний стаж; 25.04.1973-30.06.1975 як півничний стаж; 12.10.1982-14.02.1983 як півничний стаж; 16.12.1992-28.02.1993 за сп.2; 09.10.2000 за загальним стажем; 01.05.2000-02.10.2000 за загальним стажем; 28.12.2001-31.12.2001 за загальним стажем; 30.01.2005-31.01.2005 за загальним стажем; 01.08.2014-30.11.2014 за загальним стажем.

Крім того, позивач подав заяву від 30.05.2023 року №1135 про перерахунок пенсії та просив врахувати заробіток з 1987 по 1991 роки, зазначивши, що відповідний оригінал довідки про заробітну плату знаходиться у матеріалах пенсійної справи. Рішенням від 07.06.2023 року позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, не зараховано вказаний стаж як пільговий, та не застосовано довідки про заробіток за 60 місяців, виданої ВАТ Шахта Бутівка «Донецька» від 27.08.2018 №1/1-96.

Вважає рішення протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 05.07.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Головне управління пенсійного фонду України у Київській області надало до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволені позовних вимог. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що управління розглянуло заяву, надану через ВЕБ-портал Пенсійного фонду від 30.05.2023 року №1135 ОСОБА_1 про перерахунок пенсії зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000, та прийняв рішення відмовити ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

В результаті розгляду наданих документів встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком СП №1 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір пенсії становить 4015,53 грн. Право на перерахунок пенсії згідно поданої заяви у ОСОБА_1 відсутнє, оскільки до заяви до долучена скан-копія копії довідки про заробіток за 60 місяців виданої ВАТ Шахта Бутівка «Донецька» від 27.08.2018 №1/1-96, яка не оформлена належним чином (печатка не читається). Дана довідка не підтверджена первинними документами, чим порушено п.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головне управління пенсійного фонду України у Донецькій області надало до суду відзив на позовну заяву, в якому просило суд відмовити у задоволені позовних вимог. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.12.2018 по справі №200/11528/18-а та від 17.01.2020 по справі №200/12367/19-а за позовом ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії з 01.03.2018 із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 02.12.1976 по 26.04.1978, з 20.09.1978 по 02.04.1979, з 05.10.1985 по 19.02.1992, з 26.02.1992 по 20.09.1992, з 01.03.1993 по 29.11.1993, за Списком №2 з 21.03.1983 по 29.12.1983 та періоди роботи в районах Крайньої Півночі і у місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі з 11.08.1972 по 22.09.1972, з 23.11.1972 по 01.05.1975, з 01.05.1975 по 30.06.1975, з 12.10.1982 по 14.02.1983, з 04.01.1985 по 20.08.1985.

ОСОБА_1 30.05.2023 звернувся через ВЕБ-портал електронних послуг із заявою про перерахунок пенсії відповідно до статті 40 Закону №1058-ІV. Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням пенсійного фонду України у Київській області за результатом якої прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії від 07.06.2023 №23125/03-16.

Щодо спірних періодів роботи позивача: 11.08.1972-22.09.1972 як північний стаж; 23.11.1972-17.12.1972 як північний стаж; 25.04.1973-30.06.1975 як північний стаж; 12.10.1982-14.02.1983 як північний стаж відповідач зазначив, що зазначені періоди роботи позивача зараховані до пільгового стажу роботи з урахуванням кратності.

Щодо зарахування спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу: 21.08.1965-22.08.1965; 02.09.1968-18.05.1970; 31.07.1970-06.08.1970; 28.09.1970-24.12.1970; 16.12.1992-28.02.1993.

Зазначені періоди роботи позивача зараховані до загального страхового стажу роботи.

До пільгового стажу зараховано періоди на підставі наданих довідок № 26/877 від 17.07.2018 та № 26/833 від 21.06.2018 з урахуванням кількості спусків у шахту.

Зарахування до пільгового стажу періодів роботи 02.09.1968-18.05.1970, 3 28.09.1970-24.12.1970, 16.12.1992-28.02.1993 підстави відсутні, так як ОСОБА_2 не надано довідок про підтвердження пільгового стажу роботи.

Щодо відсутності підстав для зарахування до загального страхового стажу позивача наступних періодів роботи 09.10.2000; 01.05.2000-02.10.2000; 28.12.2001-31.12.2001; 30.01.2005-31.01.2005; 01.08.2014-30.11.2014.

Згідно матеріалів електронної пенсійної справи ОСОБА_2 трудова книжка не надавалась. Страховий стаж з 2000 року зараховано на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу. За період з 01.05.2000-02.10.2000; 28.12.2001-31.12.2001; 30.01.2005-31.01.2005; 01.08.2014-30.11.2014 сплата страхових внесків відсутня.

Головне управління зазначає, що згідно «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» (Форма ОК-5) ОСОБА_1 страхові внески за вищезазначені періоди не сплачувалися, тому відсутні підстави для зарахування періодів 09.10.2000, 01.05.2000-02.10.2000, 28.12.2001-31.12.2001, 30.01.2005-31.01.2005, 01.08.2014- 30.11.2014 до страхового стажу.

Відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань заява ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 30.05.2023 надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області.

Заяву позивача від 30.05.2023 про перерахунок пенсії було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області.

Як наслідок, Головним управлінням ПФУ в Київській області було прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії від 07.06.2023 № 23125/03-16.

Враховуючи вищенаведене, не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що позивач був ознайомлений з матеріалами пенсійної справи 06.08.2020 року. Всі необхідні довідки, зокрема і спірна довідка знаходиться у паперовій пенсійній справі.

Враховуючи, що суддя у період з 10.07.2023 року по 01.09.2023 року перебувала у відпусті справу розглянуто у розумний строк після виникнення можливості для цього.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), є громадянином України, відповідно до даних паспорта серії НОМЕР_2 та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Відповідач-1, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) є суб`єктом владних повноважень основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Відповідач-2, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ) є суб`єктом владних повноважень основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

30.05.2023 року ОСОБА_1 звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням заробітку з 1987 року по 1991 року, яка була зареєстрована за № 1135.

За принципом екстериторіальності заява позивача була опрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 07.06.2023 року про відмову у перерахунку пенсії. В результаті розгляду наданих документів встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком СП №1 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір пенсії становить 4015,53 грн. Право на перерахунок пенсії згідно поданої заяви у ОСОБА_1 відсутнє, оскільки до заяви до долучена скан-копія копії довідки про заробіток за 60 місяців виданої ВАТ Шахта Бутівка «Донецька» від 27.08.2018 №1/1-96, яка не оформлена належним чином (печатка не читається). Дана довідка не підтверджена первинними документами, чим порушено п.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 07.06.2023 року про відмову у перерахунку пенсії та не зарахуванням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області періодів роботи 21.08.1965-22.08.1965 за сп.1, пост.202; 02.09.1968-18.05.1970 за сп.2; 31.07.1970-06.08.1970 за сп.1, пост.202; 28.09.1970-24.12.1970 за сп.2; 11.08.1972-22.09.1972 як півничний стаж; 23.11.1972-17.12.1972 як півничний стаж; 25.04.1973-30.06.1975 як півничний стаж; 12.10.1982-14.02.1983 як півничний стаж; 16.12.1992-28.02.1993 за сп.2; 09.10.2000 за загальним стажем; 01.05.2000-02.10.2000 за загальним стажем; 28.12.2001-31.12.2001 за загальним стажем; 30.01.2005-31.01.2005 за загальним стажем; 01.08.2014-30.11.2014 за загальним стажем позивач звернувся до суду з цим позовом.

Так, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12.12.2018 року по справі № 200/11528/18-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дії протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії щодо не зарахування пільгового стажу роботи за Списком № 1 і № 2 в районах Крайньої Півночі на загальних підставах, щодо відмови у прийнятті документів, які підтверджують пільговий стаж роботи на ДВАТ "Шахта Бутівка-Донецька", на ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля" і в "Шахтобудівельному управлінні № 12" тресту "Красноармійськшахтобуд" та зобов`язано прийняти для визначення розміру пенсії Довідку № 165/07 від 24.07.2018 року про заробітну плату за 1992 рік, копію Особистої картки форми Т-2, копію Особистої картки форми Т-2, копію Особистої картки N° НОМЕР_3 форми Т-2, Довідку від 17.07.2018 N° 26/910 про неможливість надання документів у зв`язку з підтопленням архіву видані ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля", Довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній N° 1/1-95 від 27.08.2018, Довідку П" 1/1-96 від 27.08.2018 про заробітну плату за період з 1987 року по 1991 рік, Довідку № 1/1-97 від 27.08.2018 про перереєстрацію підприємства Державним відкритим акціонерним товариством "Шахта Бутівка- Донецька". Визнано протиправним та скасовано розпорядження № 111 від 17.05.2018 про перерахунок пенсії та Рішення № 4182 про не зарахування до пільгового страхового стажу Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області ОСОБА_1 . Зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу позивача періоди роботи за Списком N 1 на ДВАТ "Шахта Бутівка-Донецька" Виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Донецьквугілля" з 02.12.1976 року по 26.04.1978 року у якості електрослюсаря підземного З розряду, в "Шахтобудівельному управлінні N° 12" тресту "Красноармійськшахтобуд" з 20.09.1978 року по 02.04.1979 року у якості учня прохідника та прохідника 4 розряду; на "Шахті Бутівка-Донецька" Виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Донецьквугілля" з 05.10.1985 року по 19.02.1992 року у якості гірничоробочого підземного з повним робочим днем в шахті, учнем ектрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті та електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті З і 4 розряду; на ВП "Шахта 1-3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля" з 26.02.1992 року по 20.09.1992 року у якості електрослюсаря підземного 4 розряду; на "Шахті Бутівка-Донецька" Виробничого об`єднання по видобутку вугілля "Донецьквугілля" з 01.03.1993 року по 29.11.1993 року у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті 4 розряду; за Списком № 2 на Донецькому виробничому об`єднанні "Точмаш" з 21.03.1983 року по 29.12.1983 року в гальванічному цеху у якості гальваника; в районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 11.08.1972 року по 22.09.1972 року "Архангельський морський порт" у якості матроса І класу, з 23.11.1972 року по 01.05.1975 року "Архморпуть" "Архангельського управління морських шляхів" Міністерства морського флоту СРСР у якості моториста II класу, навчання на курсах поварів, у якості повара, з 01.05.1975 року по 30.06.1975 року "Північне ордена Леніна морське пароплавство" у якості повара, з 12.10.1982 року по 14.02.1983 року "Бамтонельстрой" Тунельний загін N° 18 у якості відкатника 2 розряду підземних робіт, з 04.01.1985 року по 20.08.1985 року Виробничий житлово-експлуатаційний трест Воркутинського міськвиконкому у якості електро-монтера 4 розряду. Зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області провести перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 та нарахувати і сплатити недоотриманий розмір щомісячної пенсії за період, починаючи з 01 березня 2018 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17.01.2020 року по справі № 200/12367/19-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування розпорядження та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково. Зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області провести з 01.03.2018 року перерахунок пенсії, призначеної ОСОБА_1 , зарахувавши до його пільгового стажу періоди його роботи в районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 11.08.1972 року по 22.09.1972 року "Архангельський морський порт" у якості матроса І класу, з 23.11.1972 року по 01.05.1975 року "Архморпуть" "Архангельського управління морських шляхів" Міністерства морського флоту СРСР у якості моториста II класу, навчання на курсах поварів, у якості повара, з 01.05.1975 року по 30.06.1975 року "Північне ордена Леніна морське пароплавство" у якості повара, з 12.10.1982 року по 14.02.1983 року "Бамтонельстрой" Тунельний загін № 18 у якості відкатник 2 розряду підземних робіт та за Списком № 2 на Донецькому виробничому об`єднанні «Точмаш» з 21.03.1983 року по 29.12.1983 року в гальванічному цеху у якості гальваника. В решті заявлених вимог, - відмовлено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону №1058-IV з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється персоніфікований облік.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Документи, які подаються до Пенсійного фонду України та його управлінь для призначення пенсії, в тому числі на пільгових умовах, визначені в Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

У відповідності до абзацу другого підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

За приписами п. 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Щодо права позивача на перерахунок пенсії із врахуванням довідки про заробіток за 60 місяців виданої ВАТ ШАХТА БУТІВКА "ДОНЕЦЬКА" від 27.08.2018 № 1/1-96.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем разом із заявою від 30.05.2023 року долучена скан-копія копії довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 27.08.2018 № 1/1-96 видану ВАТ ШАХТА БУТІВКА "ДОНЕЦЬКА".

Відповідач -2 вказав, що право на перерахунок пенсії згідно поданої заяви у ОСОБА_1 відсутнє, оскільки до заяви до долучена скан-копія копії довідки про заробіток за 60 місяців, виданої ВАТ Шахта Бутівка «Донецька» від 27.08.2018 №1/1-96, яка не оформлена належним чином (печатка не читається). Дана довідка не підтверджена первинними документами, чим порушено п.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 02 жовтня 2018 року (справа №569/14531/16-а) проаналізував положення статті 19 Конституції України, статей 3, 4, 9, 17, 18 Закону № 1207-VІІ, у розрізі міжнародних принципів закладених у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" в якому у 1971 році Міжнародний суд Організацій Об`єднаних Націй (далі - ООН) зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів", у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) згідно з якими: "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

Верховний Суд зазначив, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що можливо застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово не контрольованій владою території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень і обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Таким чином, суд зазначає, що оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній українській владі території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження, та з огляду на те, що надання нової довідки, виправлення недоліків у наявній та можливість перевірки не залежить від волі позивача, оскільки підприємство розташовано на тимчасово непідконтрольній території України, де наразі відбуваються бойові дії.

Крім того, в матеріалах справи наявні фотокопії пенсійної справи позивача, в якій наявний оригінал довідки від 27.08.2018 № 1/1-96 видану ВАТ ШАХТА БУТІВКА "ДОНЕЦЬКА" .

Суд вважає, що неможливість проведення відповідачем перевірки правомірності видачі спірної довідки внаслідок того, що місцезнаходженням первинної документації є тимчасово окупована територія, не дає відповідачу підстав покладати тягар доведення правомірності поданої довідки на позивача, а також позбавляти його права на обчислення розміру пенсії з урахуванням заробітку, отриманого до 2000 року.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 07.06.2023 року про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Щодо позовних вимог про зарахування періодів роботи з 11.08.1972 по 22.09.1972; з 23.11.1972 по 17.12.1972; з 25.04.1973 по 30.06.1975; з 12.10.1982 по 14.02.1983 як стаж в районах Крайньої Півночі у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з урахуванням кратності 1 рік 6 місяців.

Судом відповідно до Форми РС-право ОСОБА_1 встановлено, що періоди з 11.08.1972 по 22.09.1972; з 23.11.1972 по 17.12.1972; з 25.04.1973 по 30.06.1975; з 12.10.1982 по 14.02.1983 зараховані до пільгового стажу роботи з урахуванням кратності 1.5.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про зарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу за Списком №1: з 21.08.1965 по 22.08.1965; з 31.07.1970 по 06.08.1970.

З довідки ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» від 17.07.2018 №26/877 вбачається, що у серпні 1965 року позивач 2 дні виконував державний обов`язок (позначка 2 д/о).

Суд зазначає, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ.

Відповідно до частини дев`ятої статті 1 цього Закону щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на такі категорії: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

За правилами частини першої статті 16 Закону України від 6 грудня 1991 року №1934-XII «Про Збройні Сили України», держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, резервістів, які виконують обов`язки служби у військовому резерві, та військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також членів сімей військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час виконання службових обов`язків або постраждали у полоні в ході бойових дій (війни), в умовах надзвичайного стану чи під час виконання службових обов`язків за межами України в порядку військового співробітництва або у складі національного контингенту чи національного персоналу у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

Так, відповідно дост.119 Кодексу Законів про працю України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Виходячи з наведеного, період з 21.08.1965 по 22.08.1965 підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи позивача за Списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461, за списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202..

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 06 грудня 2015 року у справі № 686/19687/14а.

У трудовій книжці позивача від 07.04.1965 року щодо спірного періоду роботи наявні такі записи:

- 15.06.1970 року прийнятий підземним електрослюсарем 3 розряда в енерго-механічний відділ Шахтоуправління №1-3 траста «Селидіввугілля;

- 06.08.1970 року звільнений за власним бажанням.

Суд зазначає, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 Справа № 275/615/17 (К/9901/768/17).

Крім того, доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день у шкідливих умовах праці та інших доказів, які підтверджували б не виконання позивачем роботи за зазначеними професіями у спірні періоди до суду не надано.

Таким чином, відомостями трудової книжки підтверджено, що позивач у вказані вище періоди працював на посаді електрослюсаря підземного, яка відносить до Списку № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202, з повним робочим днем в шахті.

На переконання відповідача до пільгового стажу за Списком № 1 підземні роботи відносяться періоди, підтверджені відповідними довідками, проте суд вважає такі доводи безпідставними, з урахуванням наступного.

Відповідно до п. 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 року, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93р. №637.

Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, з метою визначення права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 р. у справі №233/2084/17, від 16.05.2019 р. у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 р. у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 р. у справі №446/656/17, від 21.05.2020 р. у справі №550/927/17, від 10.12.2020 р. у справі №372/403/17.

Виходячи з наведеного, період з 31.07.1970 по 06.08.1970 підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи позивача за Списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461, за списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202.

Щодо позовних вимог про зарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу за списком №2: з 02.09.1968 по 18.05.1970; з 28.09.1970 по 24.12.1970; з 16.12.1992 по 28.02.1993.

Відповідачем-1 не зараховано до пільгового стажу періоди роботи 02.09.1968-18.05.1970, 3 28.09.1970-24.12.1970, 16.12.1992-28.02.1993, оскільки ОСОБА_2 не надано довідок про підтвердження пільгового стажу роботи.

У трудовій книжці позивача від 07.04.1965 року щодо спірного періоду роботи наявні такі записи:

- 02.09.1968 року прийнятий електрослюсарем 2 розряда в енергоцех Одеського ВО Будівельних матеріалів;

- 18.05.1970 року звільнений за власним бажанням;

-28.09.1970 року прийнятий в електроцех №1 електромонтером-ремонтником 3 розряда Жданівського підприємства «Енергоремонт»;

24.12.1970 року звільнений за власним бажанням;

У дублікаті трудової книжці позивача серії НОМЕР_4 щодо спірного періоду роботи наявні такі записи:

- 16.12.1992 року прийнятий електрослюсарем поверхні 4 розряда в Шахту «Бутівка «Донецька» ВО «Донецьквугілля»;

- 01.03.1993 року переведений електрослюсарем підземним 4 розряду з повним роббочим днем в шахті;

-29.11.1993 року звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

- Суд зазначає, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11 березня 1994 року. Підпунктом 2010100а-19931 пункту 2010100а а) "Робітники" підрозділу 20101000 1. "Відкриті гірничі роботи і роботи на поверхні" розділу 20100000 I "Гірничі роботи" передбачено професію електрослюсарів (слюсарів) чергових та по ремонту устаткування, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 02.09.1968 по 18.05.1970; з 28.09.1970 по 24.12.1970; з 16.12.1992 по 28.02.1993 підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком №2.

Щодо позовних вимог про зарахування до загального страхового стажу позивача наступних періодів роботи 09.10.2000; 01.05.2000-02.10.2000; 28.12.2001-31.12.2001; 30.01.2005-31.01.2005; 01.08.2014-30.11.2014.

Відповідач-1 зазначив, що згідно «Індивідуальних відомостей про застраховану особу» (Форма ОК-5) ОСОБА_1 страхові внески за вищезазначені періоди не сплачувалися, тому відсутні підстави для зарахування періодів 09.10.2000, 01.05.2000-02.10.2000, 28.12.2001-31.12.2001, 30.01.2005-31.01.2005, 01.08.2014- 30.11.2014 до страхового стажу.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону №1058).

За приписами ч. 6 ст. 20 Закону №1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058).

Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року, № 2464-VI ( далі Закон №2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема ч.1 ст.4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Згідно з ч.2. ст.25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку ( п. 171.1 ст. 171).

Згідно ч.1 ст.16 Закону №1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі.

З аналізу наведених норм законів суд приходить до висновку, що несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати конституційні, законні права позивача, зокрема, порушувати її право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати покладена на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі №208/6680/16-а(2а/208/245/16).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач має право на включення до загального страхового стажу позивача наступних періодів роботи 09.10.2000; 01.05.2000-02.10.2000; 28.12.2001-31.12.2001; 30.01.2005-31.01.2005; 01.08.2014-30.11.2014.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок пенсії із врахуванням довідки про заробіток за 60 місяців виданої ВАТ ШАХТА БУТІВКА "ДОНЕЦЬКА" від 27.08.2018 № 1/1-96.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами п. 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Суд вважає, що аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 зумовлює такі висновки:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Отже, з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах є Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії.

Таким чином, саме Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зобов`язаний прийняти рішення про перерахунок пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у перерахунку пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Згідно частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково шляхом:

1)скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 07.06.2023 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

2)зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із врахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 27.08.2018 № 1/1-96 видану ВАТ ШАХТА БУТІВКА "ДОНЕЦЬКА";

3) визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 (за Списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461, за списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 періодів роботи з 21.08.1965 по 22.08.1965; 31.07.1970 по 06.08.1970; за Списком №2 періодів роботи з 02.09.1968 по 18.05.1970; з 28.09.1970 по 24.12.1970; з 16.12.1992 по 28.02.1993; до загального страхового стажу періодів роботи - 09.10.2000; з 01.05.2000 по 02.10.2000; з 28.12.2001 по 31.12.2001; з 30.01.2005 по 31.01.2005; з 01.08.2014 по 30.11.2014.

4) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461, за списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 періоди роботи з 21.08.1965 по 22.08.1965; 31.07.1970 по 06.08.1970; за Списком №2 періоди роботи з 02.09.1968 по 18.05.1970; з 28.09.1970 по 24.12.1970; з 16.12.1992 по 28.02.1993; до загального страхового стажу періоди роботи - 09.10.2000; з 01.05.2000 по 02.10.2000; з 28.12.2001 по 31.12.2001; з 30.01.2005 по 31.01.2005; з 01.08.2014 по 30.11.2014.

Щодо клопотання позивача про стягнення витрат, понесених ним у зв`язку з проведенням експертизи по даній справі, суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Разом із позовом позивачем надано суду Висновок експерта №6517-6518 за результатами проведення судового економічного дослідження по заяві ОСОБА_1 , складений Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністарства юстиції України від 19.04.2021 року.

Позивачем понесено витрати на проведення судової експертизи у сумі 14905,80 грн., що підтверджується актом №6517-6518 здачі-приймання висновку експерта №6517-6518.

Відповідно до частини першої та третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України від 6 липня 2005 року № 2747-IV (далі - КАС України):

судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

- на професійну правничу допомогу;

- сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

- пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

- пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

- пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частини третя - восьма статті 137 КАС України передбачає, що витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

У випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною першою, шостою, сьомою, дев`ятою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Частиною першою - третьою статті 101 КАС України визначені вимоги до висновку експерта.

Так, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Частиною першою, шостою, сьомою статті 104 КАС України передбачено проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Так, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має такі самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Частина перша статті 106 КАС України передбачає порядок проведення експертизи.

Експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться на замовлення учасника справи.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Суд зазначає, що склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення статті 137 КАС України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Учасниками справи є, зокрема, сторони, треті особи (частина перша статті 42 КАС України). Сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач (частина перша статті 46 КАС України).

Таким чином КАС України встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

Оскільки в межах спірних правовідносин замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою позивача під час розгляду даної справи, не з`ясовуючи думку суду та інших учасників даної справи, тобто поза межами судового процесу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат на підготовку експертного висновку.

На користь такого висновку також свідчать норми частини восьмої статті 104 КАС України, які надають право учаснику справи подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи. Отже, здійснення учасником справи замовлення експертного дослідження в поза процесуальному порядку обмежує право іншої особи приймати участь у процесі проведення експертизи, зокрема подавати заяву про відвід експерта.

Крім того, суд зазначає, що висновок експерта складений 19.04.2021 року, в той час як до суду позивач звернувся 30.06.2023 року, що також не доводить, що висновок підготовлено для подання до суду, як і надання судом оцінки цьому висновку, не доводять того, що понесені позивачем витрати були необхідними (неминучими).

Отже на підставі зазначеного вище суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про стягнення з відповідача витрат на проведення експертизи в розмірі 14905,80 грн.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 858,88 грн.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог немайнового характеру судовий збір підлягає стягненню з суб`єктів владних повноважень у розмірі 429,44 грн. (50% від сплаченої суми судового збору) на користь позивача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ) від 07.06.2023 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) із врахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 27.08.2018 № 1/1-96 видану ВАТ ШАХТА БУТІВКА "ДОНЕЦЬКА".

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 (за Списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461, за списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 періодів роботи з 21.08.1965 по 22.08.1965; 31.07.1970 по 06.08.1970; за Списком №2 періодів роботи з 02.09.1968 по 18.05.1970; з 28.09.1970 по 24.12.1970; з 16.12.1992 по 28.02.1993; до загального страхового стажу періодів роботи - 09.10.2000; з 01.05.2000 по 02.10.2000; з 28.12.2001 по 31.12.2001; з 30.01.2005 по 31.01.2005; з 01.08.2014 по 30.11.2014.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) за Списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461, за списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 періоди роботи з 21.08.1965 по 22.08.1965; 31.07.1970 по 06.08.1970; за Списком №2 періоди роботи з 02.09.1968 по 18.05.1970; з 28.09.1970 по 24.12.1970; з 16.12.1992 по 28.02.1993; до загального страхового стажу періоди роботи - 09.10.2000; з 01.05.2000 по 02.10.2000; з 28.12.2001 по 31.12.2001; з 30.01.2005 по 31.01.2005; з 01.08.2014 по 30.11.2014.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 214 (одна тисяча сімдесят три) грн. 72 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 214 (одна тисяча сімдесят три) грн. 72 коп.

Повний текст судового рішення складено та підписано 04.09.2023 року.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.А. Мозговая