Справа № 420/16641/23
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хом`якової В.В., при секретарі Перебийніс Н.Ю., за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якому просить :

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 10.04.2023 р. № 03 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до заяви від 03.04.2023 р. гр. ОСОБА_1 та скасувати його,

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву гр. ОСОБА_1 від 03.04.2023 р. про призначення пенсії за віком та зарахувати до страхового стажу період: роботи за 1976, 1977, 1981-1987 роки, в колгоспі ім. Мічуріна Гощанського району Рівненської області.

Позовні вимоги обгрунтовані протиправністю відмови у призначенні пенсії за віком. Під час звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо призначення пенсії позивачкою було надано необхідні документи, включаючи трудову книжку № 1601а від 25.03.1979 , де на першій сторінці указане правильно моє ім`я, прізвище та по батькові " ОСОБА_1 ", в трудовій книжці містяться записи про роботу в колгоспі ім. Мічуріна Гощанського району Рівненської області. Також до заяви про призначення пенсії була надана архівна довідка № 1601а від 25.03.1979, формальні неточності в довідці не можуть бути підставою для обмеження у реалізації конституційного права на соціальний захист. Відповідач не надав нормативного обґрунтування своєї позиції щодо неврахування періоду роботи за 1976, 1977, 1981-1987 роки.

Ухвалою від 12.07.2023 суд відкрив провадження у справі, призначено розгляд справи на 24.08.2023.

21.07.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову, вважає, що рішення №03 від 10.04.2023, яким позивачці було відмовлено у призначені пенсії за віком, було прийнято відповідно до діючого законодавства та наданих позивачкою документів. Підстави для зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи згідно довідки про стаж № 114-1 від 08.03.2023 - відсутні. В призначенні пенсії позивачці відмовлено через не достатній страховий стаж для призначення пенсії - 25 років 11 місяців 12 днів (а має бути не менше 30 років).

31.07.2023 до суду надійшов відповідь на відзив, в якій позивачка вказує, що скорочення по батькові - " ОСОБА_2 ОСОБА_3 " не повинно мати суттєвого значення, крім того, позивачка надала органу ПФУ належним чином заповнену трудову книжку, яка підтверджує страховий стаж більше 30 років.

В судове засідання прибула позивачка, підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача надав заяву про розгляд справи без участі його представника.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивачку, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась 03.04.2023 до Головного управління ПФУ в Одеській області з заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

До заяви щодо призначення пенсії позивачкою було надано документи, зокрема, трудову книжку № 1601а від 25.03.1979, архівну довідку трудового архіву Гощанської селищної ради від 08.03.2023 № 114 щодо стажу роботи в колгоспі ім. Мічуріна Гощанського району Рівненської області за 1979 рік, від 08.03.2023 № 114-1 щодо стажу роботи в колгоспі ім. Мічуріна Гощанського району Рівненської області за 1976, 1977, 1081-1987 роки.

Головне управління ПФУ в Одеській області відмовило у призначенні пенсії за віком в рішенні 10.04.2023 № 03. В рішенні зазначено, що вік заявниці 60 років, Необхідний страховий стаж, визначений частиною 2 статті 26 Закону України "Пре загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності не менше 30 років. Страховий стаж ОСОБА_1 становить 25 років 11 місяців 12 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи згідно довідки про стаж № 114-1 від 08.03.2023 , оскільки по-батькові не відповідає паспортним даним (зазначено скорочено "Ів. та Іван.").

Позивачка не погодилась з відмовою у призначенні пенсії за віком, тому звернулась до суду з даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Вказане право деталізоване у Законах України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон №1788-XII) та "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (також Закон №1058-IV).

Згідно із ст.24 Закону України №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися д до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом ч.ч. 1,2, 4 ст.24 до Закону №1058-ІV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок).

Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Пунктом 4.3 Порядку передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт).

Пунктом 4.2 Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно пункту 4.7 Порядку, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Статтею 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Ст. 26 Закону № 1058 передбачено, що починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2023 по 31.12.2023 не менше 30 років.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до того, що трудовий (страховий) стаж позивачки складає 25 років 11 місяців 12 днів при необхідних 30 років.

Згідно до вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637). Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно записів трудової книжки позивачки слідує, що ОСОБА_1 працювала в колгоспі ім. Мічуріна Гощанського району Рівненської області: на різних роботах в 1977 році 64 трудоднів, в 1976 році - 4 трудоднів, в 1979 році 216 трудоднів, дояркою в 1980 році 197 трудоднів, на хімскладі в 1981 році 189 трудоднів, лаборантом в 1982 році - 318 трудоднів, в 1983 році - 306,5 трудоднів, в 1984 році - 362,5 трудоднів, в 1985 році - 296 трудоднів, дояркою в 1986 році - 340 трудоднів. В 1987 році 70 трудоднів, 19.03.1987 виведена з членів колгоспу у зв`язку із зміною місця проживання та звільнена з роботи згідно поданої заяви за ст. 38 КЗпП України.

У пенсійній справі є копія свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 14.10.1979 , яке підтверджує факт укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 14.10.1979 року. Після шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_6 .

На момент внесення записів за спірний період діяв Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою постановою Державного комітету Ради міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 09.07.1958 №620, та Інструкція, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 (далі- Інструкція №162). Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1. Інструкції № 162). Згідно з абзацами першим, другим, четвертим пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

Дослідивши копію трудової книжки позивача, суд встановив, що в ній зазначені записи, які містять інформацію про роки роботи в колгоспі та показники трудової участі, кількість нарахованих трудоднів або відпрацьованих людино/днів.

Також позивачкою були надані дві довідки трудового архіву Гощанської селищної ради. З довідки № 114-1 від 08.03.2023 вбачається, що ОСОБА_5 1963 р.н. (так зазначено в документах за 1976,1977 роки), ОСОБА_1 1963 р.н. (так зазначено в документах за 1981 рік) , ОСОБА_1 (так зазначено в документах за 1982,1983,1985,1986 роки), ОСОБА_1 , (так зазначено в документах за 1984,1987 роки) працювала в колгоспі ім. Мічуріна Гощанського району Рівненської області і її відпрацьовані вихододні за 1976,1977, 1981-1987 роки наступні: 1976 р. 4 вихододнів, 1977 - 64 вихододнів, 1981 - 189 вихододнів, 1982 - 318 вихододнів, 1983 - 306,5 вихододнів, 1984 362.5 вихододнів, 1985 - 296 вихододнів, 1986 - 340 вихододнів, 1987 - 88 вихододнів.

Згідно довідки № 114 від 08.03.2023 ОСОБА_5 працювала в колгоспі ім. Мічуріна і її трудова участь за 1979 рік склала 216 вихододнів.

Таким чином, архівні довідки є додатковими доказами, які підтверджують трудовий стаж позивачки, але не основним, яким є трудова книжка. Суд зауважує, що приписи Порядку № 637 від 12 серпня 1993 року щодо необхідності надання додаткових підтверджуючих документів, застосовуються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, тоді як в ході розгляду справи встановлено та підтверджено наявність необхідного трудового стажу саме зі змісту трудової книжки, яка містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивачки. Доказів які б спростовували спірний період трудової діяльності позивача відповідач не надав.

Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області не врахувало, що не усі недоліки архівних довідок можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Крім того, архівні довідки були видані на підставі первинних документів обліку, за складання яких працівник не відповідає, тому на особу не може перекладатись тягар доведення повноти та чіткості даних, що зазначені у цих документах.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається певний обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами, проте відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити страховий стаж позивачки.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 03 від 10.04.2023 про відмову у призначенні пенсії таким, що прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів, наданих позивачем при зверненні із заявою про призначення пенсії та підлягає скасуванню.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження.

Суд вважає, що в даному випадку, з метою захисту порушеного права позивача, ефективним та належним, за встановлених обставин, є такий спосіб захисту порушених прав, як зобов`язання відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2023 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи за 1976-1987 роки в колгоспі ім. Мічуріна Гощанського району Рівненської області.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог відповідними доказами, суд вважає, що позов належить задовольнити .

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачка при поданні позову була звільнена від сплати судового збору, оскільки не мала доходів, а тому судові витрати у вигляді судового збору стягуються з відповідача, з вини якого спір був доведений до розгляду в суді.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства,

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 10.04.2023 № 03 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до заяви від 03.04.2023 ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) від 03.04.2023 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи за 1976-1987 роки в колгоспі ім. Мічуріна Гощанського району Рівненської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () до Державного бюджету України 1073 грн. (тисяча сімдесят три гривні) 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення підписаний 04.09.2023.

Суддя В.В.Хом`якова