Справа № 520/1335/22
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 р. Справа № 520/1335/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: П`янової Я.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у Харківській області та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТИТАН" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2022, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 04.07.22 по справі № 520/1335/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТИТАН"

до Головногоо управління ДПС у Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТИТАН", звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ДПС у Харківській області, що полягають у зарахуванні коштів, сплачених ТОВ "Титан" через рахунки в системі електронного адміністрування ПДВ, для погашення заборгованості по штрафним (фінансовим) санкціям та пені, за період з 01.11.2018 р. по 12.05.2021р.;

- зобов`язати ГУ ДПС у Харківській області здійснити перерахунок облікованих в ІКПП грошових зобов`язань ТОВ "Титан" та зарахувати кошти, сплачені ТОВ "Титан", в період з 01.11.2018 р. до дати набрання чинності рішення суду у цій справі, через рахунки в системі електронного адміністрування ПДВ, відповідно до призначення платежів, визначених в платіжних дорученнях ТОВ "Титан", в тому числі зарахувавши сплачені 2 545 992,07 грн. ПДВ як оплату зобов`язань з ПДВ, та облікувати в ІКПП сплачені 28 та 30.12.2020 р. 25 000 грн. ПДВ;

- визнати протиправним викладене в листі № 20239/6/20-40-13-09-18 від 27.05.2021 р. рішення ГУ ДПС у Харківській області про відмову в задоволенні заяви ТОВ "Титан" про списання податкового боргу;

- зобов`язати ГУ ДПС у Харківській області у визначеному п. 2 3 підрозділу 10 Розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України порядку списати податковий борг по штрафних санкціях та пені в розмірі 1 599 879,97 грн., які обліковувались в ІКПП ТОВ "Титан", та залишалися несплаченими станом на 12.05.2021 р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області, що полягають у зарахуванні коштів, сплачених Товариством з обмеженою відповідальністю "ТИТАН" через рахунки в системі електронного адміністрування ПДВ, для погашення заборгованості по штрафним (фінансовим) санкціям та пені, за період з 01.11.2018 р. по 12.05.2021р.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області здійснити перерахунок облікованих в ІКПП грошових зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "ТИТАН" та зарахувати кошти, сплачені Товариством з обмеженою відповідальністю "ТИТАН", в період з 01.11.2018 р. через рахунки в системі електронного адміністрування ПДВ, відповідно до призначення платежів, визначених в платіжних дорученнях ТОВ "Титан", в тому числі зарахувавши сплачені 2 545 992,07 грн. ПДВ як оплату зобов`язань з ПДВ, та облікувати в ІКПП сплачені 28.12.2020 р. та 30.12.2020 р. 25 000 грн. ПДВ.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Харківській області (, вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТИТАН" (вул. Дніпропетровська, б. 223, к. 8-8, м. Мерефа, Харківський район, Харківська область, 62472, ) суму судового збору у розмірі 3721,50 грн. (три тисячі сімсот двадцять одна гривня п`ятдесят копійок).

Не погодившись з вказаним рішенням, Головне управління ДПС у Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 та прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТИТАН", не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, у якій просить останнє скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просив апеляційну скаргу ТОВ "ТИТАН", залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 скасувати в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Також позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просив апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 в частині відмови у позові залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційних скарг не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ТОВ "ТИТАН" знаходиться на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області і є платником податку на додану вартість.

Відповідно до даних інтегрованої картки платника податків (далі за текстом ІКПП) ТОВ "ТИТАН" станом на 12.05.2021 р. мало податковий борг з ПДВ в загальному розмірі 1 599 879,97 грн., який складався виключно із сум штрафних санкцій, нарахованих в різні періоди, та пені.

Позивач протягом 2018-2021 рр. мав податковий борг з штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних. Позивач в повному обсязі сплатив свої поточні зобов`язання з ПДВ в порядку, передбаченому п. 2001.2. ст. 2001 Податкового кодексу України через рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі за текстом - "СЕА ПДВ").

Всього за період з 01.11.2018 р. по 12.05.2021 р. позивачем сплачено 8 705 033,09 грн. ПДВ, з них 7 963 695,00 грн. - через рахунки в СЕА ПДВ.

Податковий орган, відповідно до положень п. 87.9 ст. 87 ПК України, зараховував кошти, які сплачувало ТОВ "ТИТАН", в рахунок погашення податкового боргу згідно із черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного в платіжних дорученнях.

Із загальної суми 7 963 695,00 грн. ПДВ, сплаченої позивачем через рахунки в СЕА ПДВ, податковий орган стягнув 2 545 992,07 грн. в рахунок погашення податкового боргу з штрафних санкцій та пені, а не на оплату зобов`язань з ПДВ, як це було вказано в платіжних дорученнях.

ТОВ "ТИТАН" звернулось до ГУ ДПС у Харківській області з заявою № 12/05 від 12.05.2021 р., в якій просило здійснити перерахунок облікованих в ІКПП грошових зобов`язань ТОВ "ТИТАН" та зарахувати сплачені грошові кошти в період з 01.11.2018 р. по 12.05.2021 р. через рахунки в системі електронного адміністрування ПДВ в загальному розмірі 7 963 695,00 грн. відповідно до призначення платежів, визначених в платіжних дорученнях ТОВ "ТИТАН", в тому числі зарахувавши сплачені 2 545 992,07 грн. ПДВ як оплату зобов`язань з ПДВ, та облікувати в ІКПП сплачені 25 000 грн. ПДВ.

Посадові особи Головного управління ДПС у Харківській області листом № 20239/6/20-40- 13-09-18 від 27.05.2021 р. повідомили позивача про відмову у здійсненні перерахунку та в списанні залишку податкового боргу на підставі Закону України № 1072-ІХ від 04.12.2020 р.

Позивач не погоджуючись із такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг позивача та відповідача, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За правилами ст. 36 ПК України податковим обов`язком платника податку визнається його обов`язок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Такий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором, він є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Приписами пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до п. 54.5 ст. 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Порядок узгодження грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом, врегульовано ст. 56 ПК України, пунктом 56.1 якої закріплено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У свою чергу норами п. 56.18 ст. 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

При цьому із змісту норм п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України випливає, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. пп. 54.3.1-54.3.6 п. 54.3 ст. 54 вказаного Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, приписами статті 95 ПК України встановлено підстави для здійснення контролюючим органом за платника податків і на користь держави заходів щодо погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Колегія суддів зазначає, що спеціальною нормою, яка регулює стягнення коштів, у тому числі, з рахунків у СЕА ПДВ, є норма абзацу першого пункту 95.3 цієї статті, згідно з якою стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Судова колегія зазначає, що аналіз наведених норм в їх системному зв`язку дає підстави зробити такий висновок щодо правового регулювання погашення податкового боргу з ПДВ за рахунок коштів у СЕА цього податку: у разі коли платник податку на додану вартість не сплатив самостійно узгоджену суму податкового зобов`язання в установлений пунктом 57.1 статті 57 ПК України строк і не сплачує податковий борг, який внаслідок цього виник, контролюючий орган вправі здійснити за платника податку заходи щодо погашення податкового боргу за рахунок коштів на рахунку цього платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість за рішенням суду.

Непогашення податкового боргу, зокрема зі сплати штрафних (фінансових) санкцій та пені, дає право контролюючому органу здійснити за цього платника податку і в інтересах держави заходи на погашення податкового боргу, який виник через таку несплату. При цьому, такі заходи мають бути здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, як це вимагається частиною другою статті 19 Конституції України, якою встановлено критерій поведінки державного органу у сфері публічних відносин. Неправомірна поведінка невладного суб`єкта у цих відносинах не може виправлятися неправомірною поведінкою владного суб`єкта.

Вказаний правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено, у постановах Верховного Суду від 30 липня 2019 року у справі № 440/4082/18 та від 10 вересня 2019 року у справі 1840/3549/18.

Судовим розглядом встановлено, що ТОВ "ТИТАН" протягом 2018-2021 рр. мало податковий борг зі штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних. Користуючись СЕА ПДП позивач виконав свої податкові зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 01.11.2018 р. по І2.05.2021 р. позивачем сплачено 8 705 033,09 грн. ПДВ, з них 7 963 695,00 грн. - через рахунки в СЕА ПДВ.

Проте, податковий орган відповідно до положень п. 87.9 ст. 87 ПК України, зараховував кошти, які сплачувало ТОВ "ТИТАН", в рахунок погашення податкового боргу згідно із черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного в платіжних дорученнях.

Колегія суддів зазначає, що переліком платежів ТОВ "ТИТАН" та напрямків розподілу коштів податковим органом відображено в окремому реєстрі, підтверджена кількість платежів та їх призначення.

Судовим розглядом встановлено, що контролюючий орган стягнув 2 545 992,07 грн. в рахунок погашення податкового боргу з штрафних санкцій та пені, а не на оплату зобов`язань з ПДВ, як це було вказано в платіжних дорученнях.

Так, спеціальними нормами права, які регулюють правовідносини, що виникають щодо електронного адміністрування ПДВ є приписи ст. 2001 ПК України.

Відповідно до приписів п. 2001.2 ст. 2001 ПК України Платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Розрахунки з бюджетом у системі електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюються з цих рахунків, крім випадку, передбаченого абзацом другим пункту 87.1 статті 87 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з аналізу вищенаведених норм вбачається, що приписи ст. 87 ПК України встановлюють черговість погашення податкового боргу незалежно від способу (добровільного чи примусового) та джерела погашення податкового боргу, тоді як приписи п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу регулює відносини щодо стягнення (примусового погашення) податкового боргу за рахунок коштів на банківських рахунках та на рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ГУ ДПС у Харківській області фактично здійснювало стягнення коштів з рахунків ТОВ "ТИТАН" в СЕА ПДВ без наявності відповідного рішення суду, тобто в порушення вимог пункту 95.3 статті 95 ПК України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної в постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року по справі №1840/3549/18 та від 30 липня 2019 року по справі № 440/4082/18.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність дій Головного управління ДПС у Харківській області, що полягають у зарахуванні коштів, сплачених ТОВ "Титан" через рахунки в системі електронного адміністрування ПДВ, для погашення заборгованості по штрафним (фінансовим) санкціям та пені, за період з 01.11.2018 р. по 12.05.2021р., а тому з метою відновлення порушеного права позивача, необхідно зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області здійснити перерахунок облікованих в ІКПП грошових зобов`язань ТОВ "Титан" та зарахувати кошти, сплачені ТОВ "Титан", в період починаючи з 01.11.2018 р. через рахунки в системі електронного адміністрування ПДВ, відповідно до призначення платежів, визначених в платіжних дорученнях ТОВ "Титан", в тому числі зарахувавши сплачені 2 545 992,07 грн. ПДВ як оплату зобов`язань з ПДВ, та облікувати в ІКПП сплачені 28 та 30.12.2020 р. 25 000 грн. ПДВ.

Стосовно позовної вимоги визнати протиправним викладене в листі № 20239/6/20-40-13-09-18 від 27.05.2021 р. рішення ГУ ДПС у Харківській області про відмову в задоволенні заяви ТОВ "Титан" про списання податкового боргу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.19 ч.1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження прийняття відповідачем актів індивідуальної дії (рішень) в розумінні положень вищезазначеної норми права.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що лист № 20239/6/20-40-13-09-18 від 27.05.2021 р. рішення ГУ ДПС у Харківській області про відмову в задоволенні заяви ТОВ "Титан" про списання податкового боргу не тягне для позивача негативних наслідків та жодних зобов`язань.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання індивідуальних актів (рішень) протиправними.

Щодо позовної вимоги зобов`язати ГУ ДПС у Харківській області у визначеному п. 2 3 підрозділу 10 Розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України порядку списати податковий борг по штрафних санкціях та пені в розмірі 1 599 879,97 грн., які обліковувались в ІКПП ТОВ "Титан", та залишалися несплаченими станом на 12.05.2021 р., колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів зазначає, що вказана вище вимога позивача звернена на майбутнє, в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними.

Крім того, матеріали справи не містять доказів існуванні наміру відповідача не списувати податковий борг по штрафних санкціях та пені в розмірі 1 599 879,97 грн., які обліковувались в ІКПП ТОВ "Титан".

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 року по справі № 520/1335/22 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача та відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Харківській області та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТИТАН" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 по справі № 520/1335/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Я.В. П`янова Л.В. Любчич