Справа № 640/20140/22
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 року № 640/20140/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Головний медичний центр МВС України» Центральна медична (Військово-лікарська) комісія МВС України про визнання незаконними дій та скасування постанови.

Суть спору: до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Державної установи «Головний медичний центр МВС України» Центральна медична (Військово-лікарська) комісія МВС України (далі по тексту також відповідач, ЦМ(ВЛ)К), у якому просить суд:

- скасувати постанову Центральної медичної (Військово-лікарської) комісії МВС України від 11.11.2021 №33 у частині прийнятого необґрунтованого рішення про придатність ОСОБА_1 до служби в поліції на підставі пункту «б» статті 12 Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, наказу МВС України від 03.04.2017 №285;

- зобов`язати уповноважених осіб Державної установи «Головний медичний центр МВС України» Центральної медичної (Військово-лікарська) комісії МВС України змінити рішення про придатність ОСОБА_1 до служби в поліції на підставі пункту «б» статті 12 Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, наказу МВС України від 03.04.2017 №285, на рішення про непридатність його до служби в поліції на підставі пункту «а» статті 12 Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають службі в поліції, та Пояснень щодо застосування статей Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в поліції, як це передбачено наказом МВС України від 03.04.2017 №285.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив, що в межах адміністративної справи №640/12686/20 він оскаржував постанову Госпітальної ВЛК щодо невірно вказаного діагнозу. Після набрання законної сили рішенням у вказаній справі відповідачем внесено зміни у постанову Госпітальної ВЛК від 11.11.2021 №33 шляхом зазначення вірного діагнозу, проте, не визнано позивача на підставі такого діагнозу непридатним до служби в поліції.

В рамках вжиття заходів досудового врегулювання спору позивачем повернуто постанову від 11.11.2021 №33 відповідачу як таку, що складена з порушенням норм законодавства. Після тривалого листування між позивачем та відповідачем стосовно зазначеного у постанові від 11.11.2021 №33 діагнозу позивачу відмовлено у перегляді постанови ЦМ(ВЛ)К від 11.11.2021 №33.

Позивач не погоджується з правомірністю прийнятого відповідачем рішення, оскільки вважає, що мотиви його прийняття не відповідають положенням законодавства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

13 грудня 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» №2825-IX, статтею 1 якого встановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.

Пунктом 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14 грудня 2022 року вказаний Закон був опублікований в газеті «Голос України» №254 та набрав чинності 15.12.2022.

04 травня 2023 року на адресу Київського окружного адміністративного суду від Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли матеріали адміністративної справи №640/20140/22 та за результатом автоматизованого розподілу були передані на розгляд судді Дудіну С.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.05.2023 прийнято адміністративну справу до провадження, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач проти позову заперечував та пояснив, що підходи при проведенні лікарської експертизи поліцейським аналогічні підходам експертизи щодо ступеня втрати працездатності, яку проводять МСЕК МОЗ України, а наявність того чи іншого захворювання у пацієнта не є вирішальним.

Відповідач стверджує, що основними принципами експертизи є сукупний аналіз кількох критеріїв, найважливішими з яких є клініко-функціональні критерії та характер професійної діяльності (якість і обсяг службових обов?язків, здатність їх виконувати). До клініко-функціональних критеріїв включають: характер і важкість захворювання, особливості перебігу патологічного процесу, характер (вид) порушень функцій організму, ступінь порушень функцій організму (значно виражений, помірний, легкий), клінічний прогноз.

Відповідач зауважує, що згідно з Переліком захворювань (додаток 1 до Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом МВС України від 03.04.2017 №285) під дію пункту «а» статті 12 підпадають усі типи цукрового діабету зі значним порушенням функцій, під дію пункту «б» - з помірним порушенням функції; під дію пункту «в» - з незначним порушенням функції; диференціація по типах цукрового діабету (1 тип інсулінозалежний, І тип - інсулінонезалежний) не проводиться (копія додається).

Відповідач звертає увагу на те, що факт використання інсуліну в схемі лікування цукрового діабету під час виведення пацієнта зі стану декомпенсації не є підставою для застосування пункту «а» статті 12 додатку 1 до Положення. Як інсулінонезалежний, так і інсулінозалежний цукровий діабет має певні ступені важкості, які обумовлені проявами клінічних (скарги, наявність ком, кетозу тощо), лабораторних ознак (рівень глюкози в крові, наявність глюкози в сечі, тощо) та інструментально виявлених порушень, які є ускладненнями хвороби (ураження судин, нирок, нервів, тощо).

Відповідач зазначає, що 11.11.2021 року на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2021 по справі № 640/12686/20 ЦМ(ВЛ)К, розглянувши медично-експертну документацію ОСОБА_1 , прийняла нову постанову №33 щодо нього із зазначенням діагнозу «цукровий діабет 1 тип» на час звільнення з поліції. При цьому діагноз у постанові №33, підпадаючи під дію пункту «б» статті 12 додатку 1 до Положення, не призвів до зміни попередньо встановленого йому ступеня придатності (непридатності) до служби в поліції; потреби в регулярному введенні інсуліну або стійких виражених розладів, спричинених цукровим діабетом, які б підпадали під дію пункту «а» статті 12 додатку 1 до Положення, у нього під час проходження служби і на час фактичного огляду ВЛК зареєстровано не було, про що ОСОБА_1 був неодноразово інформований.

Відповідач вважає, що твердження ОСОБА_1 про підтвердження наявності у нього «цукрового діабету середнього ступеня тяжкості зі стійкими вираженими розладами» виписками із медичних карток стаціонарного хворого ЦГ МВС №1998 від 22.03.2016 та №12605 від 22.12.2017 не відповідають дійсності, оскільки тільки лікарі, які мають відповідні підготовку і досвід, можуть оцінити стійкість та вираженість розладів у пацієнта, а також прийняти рішення про застосування адекватної гормонозамісної терапії та її своєчасність. У той же час, позивач, не маючи медичної освіти, на думку відповідача, спотворює отримані ним медичні знання і використовує їх на свій розсуд.

Виходячи із зазначеного, відповідач стверджує, що у спірних правовідносинах він діяв у спосіб і в межах, передбачених вимогами чинного законодавства України, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

31.07.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява про уточнення (зміну позовних вимог), згідно якої позовні вимоги викладені у такій зміненій редакції:

- визнати незаконними дії Центральної медичної (військово-лікарської) комісії МВС України Державної установи «Головний медичний центр МВС України», яким зобов?язати уповноважених осіб Центральної медичної (військово-лікарської) комісії МВС України Державної установи «Головний медичний центр МВС України» змінити рішення про придатність ОСОБА_1 до служби в поліції на підставі пункту «б» статті 12 Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в поліції, Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії MBC, затвердженого наказом МВС від 03.04.2017 №285 на рішення про непридатність його до служби в поліції на підставі пункту «а» статті 12 Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в поліції, Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом МВС від 03.04.2017 №285;

- скасувати постанову Центральної медичної (військово-лікарської комісії МВС України Державної установи «Головний медичний центр МВС України» від 14.06.2023 №35, у частині прийнятого необгрунтованого рішення про придатність ОСОБА_1 до служби в поліції на підставі пункту «б» статті 12 Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в поліції, Положення про діяльність медичної (військово-лікарської комісії МВС, затвердженого наказом МВС від 03.04.2017 №285.

Обґрунтовуючи вказану заяву, позивач зазначає, що 14.06.2023 відповідачем було прийнято постанову №35, яким захворювання позивача було визнано таким, що пов`язано з проходженням служби в поліції, однак при цьому позивач був визнаний придатним до служби в поліції та непридатним до служби на посаді. Цією ж постановою було скасовано постанову Центральної медичної (Військово-лікарської) комісії МВС України від 11.11.2021 №33, яка оскаржується в межах цієї справи.

Вказаною заявою позивач змінив предмет позову, залишивши при цьому незмінними підстави позову.

Разом з цією заявою позивачем направлено до суду заяву про поновлення строку на уточнення, зміну позовних вимог, яка мотивована тим, що строк для подання такої заяви був порушений з незалежним від позивача причин, позаяк постанова Центральної медичної (військово-лікарської комісії МВС України Державної установи «Головний медичний центр МВС України» від 14.06.2023 №35 була прийнята значно пізніше за відкриття провадження у цій справі, однак при цьому мотиви її прийняття так само не відповідають чинним положенням законодавства України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 було поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк для подання заяви про зміну позовних вимог та прийнято таку заяву до розгляду.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

у с т а н о в и в:

Наказом Національної поліції України від 29.12.2017 №1111 о/с полковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника інспекторського управління начальника відділу інспектування Департаменту організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування, звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до постанови Госпітальної військово-лікарської комісії Центрального госпіталю МВС України від 26.12.2017 №226 позивача визнано придатним до служби в поліції, непридатним на посаді. Діагноз: цукровий діабет ІІ тип, середньої важкості, стан субкомпенсації. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2021 №640/12686/20 визнано протиправними дії посадових осіб Центрального госпіталю МВС України, які виразились в ігноруванні приписів висновку клініко-експертної оцінки якості наданої медичної допомоги від 07.02.2020, в частині зобов`язання адміністрації Центрального госпіталю МВС України до розгляду на медичній раді випадку, який стався з ОСОБА_1 та визначення міри відповідальності лікарів, що брали участь у наданні медичної допомоги ОСОБА_1 , з урахуванням недоліків вжити заходів реагування. Зобов`язано уповноважених осіб Центрального госпіталю МВС України виконати приписи висновку клініко-експертної оцінки якості наданої ОСОБА_1 07.02.2020 та розглянути на медичній раді випадок, який стався з ОСОБА_1 , визначити міру відповідальності лікарів, що брали участь у наданні медичної допомоги ОСОБА_1 та з урахуванням недоліків вжити заходи реагування, а саме: переглянути неправильно встановлений діагноз «Цукровий діабет 2 типу» на «Цукровий діабет 1 типу» та надати про це відомості до ВЛК. Визнано бездіяльність посадових осіб Центральної медичної (військово-лікарська) комісія МВС України, яка виразилась в ігноруванні вимог ОСОБА_1 щодо перегляду постанови Госпітальної військово-лікарської комісії від 26.12.2017 №226 з підстав невірно вказаного діагнозу та ігнорування висновку клініко-експертної оцінки від 02.07.2020 якості наданої медичної допомоги ОСОБА_1 протиправною. Скасовано постанову Госпітальної військово-лікарської комісії Центрального госпіталю МВС України від 26.12.2017 №226 в частині підстав невірно вказаного діагнозу хворому ОСОБА_1 . Зобов`язано уповноважених осіб Центральної медичної (військово-лікарська) комісії МВС України надати нову постанову з зазначенням вірного діагнозу (цукровий діабет 1 типу), на час звільнення ОСОБА_1 з Національної поліції України.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2021 апеляційну скаргу Державної установи «Головний медичний центр ВМС України» залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2021 №640/12686/20 без змін.

Постановою ЦМ(ВЛ)К від 11.11.2021 №33, прийнятою на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2021 №640/12686/20 на час звільнення поліцейського зі служби в поліції в 2017 році, встановлено такий діагноз позивачу: Цукровий діабет І тип (LADA) середньої важкості, стан субкомпенсації. Діабетична ангіопатія сітківки обох очей. Гіпертонічна хвороба 1 ст., ступінь АТ II, ризик 4. Гіпертонічна ангіопатія сітківки обох очей з елементами ангіосклерозу. Церебральний атеросклероз. Енцефалопатія І ст., поєднаного генезу (дисциркуляторна, дисгормональна) у вигляді вегетативної дисфункції. Остеохондроз, деформуючий спондильоз грудного та поперекового відділів хребта без порушення функції. Хронічий вертеброгенний попереково - крижовий радикуліт з незначними порушенням функції. Двобічний гонартроз і ст., больовий синдром, без порушення функції. Арахноїдальна кіста правої тім?яної області. Стеатогелатит з мінімальним порушенням функції печінки. Хронічний некам?яний холецистит з рідкими загостреннями. Хронічний неатрофічний гастрит з рідкими загостреннями, дуоденіт з рідкими загостреннями. Хронічний риніт. Факосклероз. Пресбіолія.- Захворювання, ТАК, пов?язане з проходженням служби в поліції.

Позивача визнано придатним до служби в поліції, непридатним на посаді.

При цьому скасовано постанову ГВЛК ЦГ МВС України від 26.12.2017 №226 щодо ОСОБА_1 .

Листом від 11.01.2022 позивач повернув постанову ЦМ(ВЛ)К від 11.11.2021 №33 відповідачу як таку, що складена з порушенням норм законодавства.

Відповідачем надіслано на адресу ОСОБА_1 відповідь від 24.01.2022 №33/4-Р-6, в якій зазначено, що Центральний госпіталь МВС України на дату винесення рішення суду припинив своє існування, ДУ «ГМЦ МВС України» було направлено на адресу позивача відповідні документи, що підтверджують факт перегляду діагнозу, скасування постанови Госпітальної ВЛК від 26.12.2017 №226 та надання йому нової постанови із зазначенням діагнозу (цукровий діабет 1 типу), а також зазначене питання розглянуто консультативно-дорадчим органом установи медичною радою у межах, визначених судом та законодавством.

Листом ДУ «ГМЦ МВС України» від 19.05.2022 №44/4-Р-35 на звернення позивача щодо надання роз`яснень з приводу відомостей, викладених у постанові від 11.11.2021 №33, зазначено, що ця постанова була прийнята виключно на виконання приписів резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2021 по справі №640/12686/20 в частині зазначення діагнозу «цукровий діабет 1 типу». Діагноз у постанові №33, підпадаючи під дію пункту «б» статті 12 додатку 1 до Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом МВС України від 03.04.2017 №285, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.2017 за №559/30427 (далі по тексту Положення №285) не призвів до зміни попередньо встановленого позивачу ступеня придатності (непридатності) до служби в поліції. Абревіатура «LADA» у діагнозі була застосована для визначення особливостей перебігу цукрового діабету у випадку ОСОБА_1 , що по суті не впливає на виконання рішення суду і відноситься виключно до компетенції лікарів.

Листом ДУ «ГМЦ МВС України» від 21.06.2022 №33/4-Р-46 позивачу надано роз`яснення з приводу відомостей, викладених у постанові ЦМ(ВЛ)К №33, відповідно до яких абревіатура «LADA» означає «латентний аутоімунний діабет дорослих, що повільно розвивається» згідно з класифікацією ВООЗ 2019 року. Це особлива форма цукрового діабету, яка на початку свого розвитку може протікати як цукровий діабет ІІ типу і проявлятись повільним погіршенням метаболічного контролю з наступним розвитком інсулінорезистентності та клініки цукрового діабету І типу. Застосування цього терміну для зазначення особливостей перебігу захворювання у випадку позивача відноситься до компетенції лікарів. Згідно з виписками із медичних карток амбулаторного хворого №1998 від 22.03.2016, №12605 від 22.12.2017 потреби у регулярному введенні інсуліну або стійких виражених розладів, спричинених цукровим діабетом, які б підпадали під дію пункту «а» статті 12 додатка 1 до Положення №285 у нього під час проходження служби в поліції і на час фактичного огляду ВЛК зареєстровано не було. У зв`язку з цим зміна діагнозу у постанові ВЛК не призвела до зміни встановленого у 2017 році ступеня втрати придатності (непрацездатності) до служби в поліції.

Листом від 25.07.2022 №33/4-Р-64 позивачу роз`яснено, що абревіатура «LADA» означає «латентний аутоімунний діабет дорослих» (стара назва) або «імуноопосередкований цукровий діабет у дорослих, що повільно розвивається» згідно з класифікацією ВООЗ 2019 року. Постанова ЦМ(ВЛ)К щодо позивача в частині зазначення діагнозу була прийнята на виконання судового рішення із зазначенням «цукровий діабет 1 тип», що відповідає коду «Е10» за Міжнародною статистичною класифікацією хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду.

Заявою від 01.08.2022 позивач звернувся до ДУ «ГМЦ МВС України» про перегляд постанови ЦМ(ВЛ)К №33 та внесення змін у діагноз (змінити на діагноз «цукровий діабет 1 типу (інсулінозалежний)») та рішення про придатність його до служби в поліції (змінити на пункт «а» статті 12 Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в поліції, та Пояснень щодо застосування статей Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в поліції, наказу МВС України від 03.04.2017 №285), а також про зміну формулювання з «відміни» постанови №226 на «скасування».

Листом від 16.08.2022 №33/4-Р-80 позивачу відмовлено у внесенні змін до постанови №33 у зв`язку з відсутністю підстав для внесення змін.

14.06.2023 Центральною медичною (Військово-лікарською) комісією МВС України Державної установи «Головний медичний центр МВС України» було прийнято постанову №35, якою скасовано постанову ЦМ (ВЛ) К від 11.11.2021 №33 щодо ОСОБА_1 .

Поставлено такий діагноз позивачу: Цукровий діабет 1 тип, середньої важкості, стан субкомпенсаці. Діабетична ангіопатія сітківки обох очей. Гіпертонічна хвороба І ст., ступінь АТ II, ризик 4. Гіпертонічна ангіопатія сітківки обох очей з елементами ангіосклерозу. Церебральний атеросклероз. Енцефалопатія I ст., поєднаного генезу (дисциркуляторна, дисгормональна) у вигляді вегетативної дисфункції. Остеохондроз, деформуючий спондильоз грудного та попереково-крижового відділів хребта без порушення функції. Хронічний вертеброгенний попереково-крижовий радикуліт з незначним порушенням функції. Двобічний гонартроз І ст., больовий синдром без порушення функції. Арахноїдальна кіста правої тім`яної області. Стеатогепатит з мінімальним порушенням функції печінки. Хронічний некам?яний холецистит з рідкими загостреннями. Хронічний неатрофічний гастрит з рідкими загостреннями, дуоденіт з рідкими загостреннями. Хронічний риніт. Факосклероз. Пресбіопія. - Захворювання, ТАК, пов?язане з проходженням служби в поліції.

Цією постановою позивача визнано придатним до служби в поліції, непридатним до служби на посаді.

Вимоги про скасування цієї постанови в частині прийнятого рішення про придатність ОСОБА_1 до служби в поліції є предметом спору у цій справі, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі по тексту також Закону № 580-VІІІ).

Частиною першою статті 48 Закону № 580-VІІІ визначено, що призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Відповідно до пунктів 2, 7 частини першої статті 77 № 580-VІІІ Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; за власним бажанням.

Відповідно до статті 70 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 року № 2801-XII військово - лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статей 50, 61, 65, 77 Закону України «Про Національну поліцію», частини десятої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статті 21 Закону України «Про Національну гвардію України», статті 70 «Основи законодавства України про охорону здоров`я» та з метою нормативно-правового врегулювання організації медичного обстеження кандидатів на службу в поліцію, поліцейських, кандидатів на військову службу за контрактом, резервістів та військовослужбовців Національної гвардії України наказом МВС України від 03.04.2017 №285, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.04.2017 за за № 559/30427, затверджено Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС.

Відповідно до пункту 1 розділу І Положення №285 ним визначається організація діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи.

Абзацом 1 пункту 3 розділу І Положення №285 визначено, що основними завданнями ВЛК є визначення за станом здоров`я, фізичного розвитку, а для окремих видів службової діяльності - за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності кандидатів до служби в поліції, кандидатів до вступу до вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальні заклади), здобувачів вищої освіти навчальних закладів, придатності поліцейських до подальшої служби при переміщенні по службі, проходження служби у відрядженні за кордоном.

Постанови ВЛК щодо придатності (непридатності) осіб до служби в поліції приймаються відповідно до Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в поліції (далі - Перелік захворювань) (додаток 1) та Пояснень щодо застосування статей Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в поліції (далі - Пояснення щодо застосування Переліку захворювань) (додаток 2) (абзац 5 пункту 5 розділу 1 Положення №285).

Пунктом 4 розділу І Положення №285 встановлено, що ВЛК відповідно до покладених на них завдань:

1) проводять лікарську експертизу кандидатам на службу в поліцію, поліцейським і колишнім поліцейським, кандидатам до вступу до вищих навчальних закладів, здобувачам вищої освіти навчальних закладів;

2) проводять військово-лікарську експертизу кандидатам на військову службу за контрактом, у військовому резерві, до вступу у ВВНЗ, військовослужбовцям НГУ, колишнім військовослужбовцям, колишнім особам рядового й начальницького складу;

3) забезпечують контроль за проведенням лікарської та військово-лікарської експертизи, а також лікувально-діагностичної роботи в закладах охорони здоров`я МВС та НГУ;

4) узагальнюють та аналізують результати проведення лікарської та військово-лікарської експертизи та розробляють пропозиції щодо вдосконалення цієї роботи;

5) спільно з лікарями-спеціалістами закладів охорони здоров`я МВС аналізують, узагальнюють результати лікування і медичного обстеження та здійснюють оцінку впливу умов служби на стан здоров`я та придатність до служби.

ВЛК у своїй роботі керуються чинним законодавством України, цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань військово-лікарської експертизи (пункт 5 Положення №285).

Приписами пунктів 1 - 4 розділу ІІ Положення №285 визначено, що лікарська та військово-лікарська експертиза проводиться штатними та позаштатними ВЛК.

Штатними ВЛК є Центральна медична (військово-лікарська) комісія МВС (далі - ЦВЛК), медична (військово-лікарська) комісія державної установи «Територіальне медичне об`єднання» МВС (далі - ДУ ТМО) в областях, в місті Києві (далі - ВЛК ДУ ТМО).

ЦВЛК функціонує на базі Центрального госпіталю МВС та в адміністративному порядку підпорядковується Управлінню охорони здоров`я та реабілітації МВС (далі - УОЗР МВС).

ВЛК ДУ ТМО функціонують на базі відповідних закладів охорони здоров`я МВС та в адміністративному порядку підпорядковуються відповідній ДУ ТМО.

У питаннях проведення лікарської та військово-лікарської експертизи штатні і позаштатні ВЛК підпорядковуються ЦВЛК, постанови якої можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.

Пунктом 16 розділу ІІ Положення №285 визначені функції штатних ВЛК:

1) організація та проведення лікарської і військово-лікарської експертизи, контроль за її проведенням в підпорядкованих ВЛК, надання їм у разі необхідності методичної і практичної допомоги;

2) розгляд звернень, заяв і скарг кандидатів до служби у поліції, поліцейських, кандидатів на військову службу, військовослужбовців, колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу і колишніх військовослужбовців з питань лікарської і військово-лікарської експертизи, аналіз та узагальнення результатів цієї роботи;

3) перегляд власних постанов і постанов підпорядкованих ВЛК у порядку контролю, а також у разі оскарження їх керівництвом МВС, Національної поліції України, командуванням НГУ чи особами, що пройшли медичний огляд, та в інших необхідних випадках;

4) затвердження (незатвердження) чи скасування постанов підпорядкованих ВЛК;

5) перевірка і узагальнення результатів роботи підпорядкованих ВЛК;

6) надання роз`яснень, вказівок, рекомендацій з питань лікарської та військово-лікарської експертизи підпорядкованим ВЛК;

7) подання голові ЦВЛК у встановленому порядку річних звітів, інформації про стан і результати проведеної лікарської та військово-лікарської експертизи;

8) організація навчання лікарів закладів охорони здоров`я МВС та НГУ з питань лікарської та військово-лікарської експертизи.

Відповідно до пункту 17 розділу ІІ Положення №285, штатні ВЛК мають право:

1) запитувати у разі потреби медичні документи (медична карта стаціонарного хворого, медична карта амбулаторного хворого, консультативні висновки тощо), матеріали службових перевірок, характеристики на особу, довідки з архіву, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття експертного висновку та постанови ВЛК;

2) залучати лікарів-спеціалістів закладів охорони здоров`я МВС, лікарів-спеціалістів інших міністерств та відомств (за їх згодою) для вирішення питань лікарської і військово-лікарської експертизи;

3) направляти осіб, які проходять лікарську або військово-лікарську експертизу, на стаціонарне обстеження до закладів охорони здоров`я МВС або до лікувально-профілактичних установ інших міністерств і відомств (за їх згодою) з метою проведення необхідного обстеження чи діагностики.

Відповідно до пунктів 1 - 4 розділу VІІІ Положення №285 за результатами лікарської та військово-лікарської експертизи ВЛК приймають постанови, які включають діагноз, встановлений особі за результатами проведеного обстеження, рішення щодо ступеня придатності чи про непридатність до служби та висновок про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва).

Постанови ВЛК приймаються на час фактичного огляду особи.

Постанови приймаються відповідно до мети проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи, зазначеної у направленні на медичний огляд.

Формулювання постанов ВЛК за ступенем придатності осіб - щодо поліцейських приймаються такі постанови: «Придатний до служби в поліції»; «Придатний до служби в поліції, непридатний до служби на посаді»; «Непридатний до служби в поліції».

У воєнний час щодо поліцейських може прийматися постанова із таким формулюванням: «Непридатний до служби в поліції з повторним медичним оглядом через _____ місяців» (із зазначенням строку).

При застосуванні формулювання постанови: «Придатний до служби в поліції, непридатний до служби на посаді» ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням характеру захворювання або фізичної вади, особливостей фактично виконуваної роботи, пристосованості до неї, спеціалізації особи, що проходить лікарську експертизу, зазначає протипоказання для цієї особи (наприклад, робота, що потребує великого фізичного напруження, пов`язана з тривалою ходою або стоянням, перебуванням на холоді чи у вологих приміщеннях, на висоті, біля механізмів, які рухаються, вогню, води; нічні чергування, часті й тривалі відрядження). Поліцейські, які за результатами проведення лікарської експертизи визнаються придатними до служби із зазначенням певних обмежень, можуть бути переміщені на інші посади з урахуванням їх стану здоров`я на даний час (пункт 7 розділу ІІ Положення №285).

Системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про віднесення до повноважень ВЛК визначення придатності (непридатності) осіб до служби в поліції за наслідками проведеної лікарської експертизи відповідно до Переліку захворювань (додаток 1) та Пояснень щодо застосування статей Переліку захворювань.

Суд зазначає, що спірна постанова №35 містить перелік підстав придатності позивача до служби в поліції, зокрема, статті 12б, 41в, 39в, 56в, 55в, 71в, 23в, 70в, 46г та графи IV Розкладу хвороб, станів та фізичних вад відповідно до Додатку 1 до Положення №285, проте вони не є предметом оскарження у межах цієї справи.

Спірним є лише зазначена відповідачем у постанові підстава придатності позивача до служби в поліції стаття 12б Розкладу хвороб, станів та фізичних вад відповідно до Додатку 1 до Положення №285, з якою не погоджується позивач, зазначаючи про необхідність застосування положень статті 12а у межах спірних відносин.

Відповідно до статті 12 Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в поліції (Додаток 1 до Положення №285) «Усі типи цукрового діабету та інших порушень регуляції глюкози (Е10Е16), порушення інших ендокринних залоз хвороби паращитоподібних залоз, гіпофізу, надниркових, статевих залоз та інші (Е20E35), недостатність та надмірність харчування (E40E68), порушення обміну речовин (E70E90)» поліцейські із значним порушенням функцій (пункт «а») є непридатними до служби в поліції; щодо поліцейських підрозділів організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування (моніторингу), головної інспекції, міжнародного поліцейського співробітництва, контролю за обігом зброї, інформаційно-аналітичної підтримки, правового забезпечення, кадрового забезпечення, комунікації, фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку, внутрішнього аудиту, дотримання прав людини, ізоляторів тимчасового тримання, пенсійного забезпечення, логістики та матеріально-технічного забезпечення, установ забезпечення, документального забезпечення, режиму та технічного захисту інформації, спеціального зв`язку, запобігання корупції, конвойної служби, тренінгових центрів, державних закладів та установ, постійного та перемінного складу закладів вищої освіти МВС та інші поліцейські підрозділів, діяльність яких спрямована на виконання завдань поліції або на забезпечення її функціонування (пункт «б») - придатність визначається індивідуально.

Зі спірної постанови вбачається, що на час звільнення поліцейського зі служби 29.12.2017 ОСОБА_1 перебував на посаді заступника начальника інспекторського управління начальника відділу інспектування Департаменту організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування НП України, а тому у випадку встановлення постановою ВЛК у нього захворювання з помірним порушенням функцій за пунктом «б», придатність до служби в поліції визначається індивідуально. У випадку ж встановлення захворювання із значним порушенням функцій (пункту «а») позивач вважався б непридатним до служби в поліції.

Відповідно до статті 12 розділу «Ендокринні хвороби, розлади харчування та обміну речовин» Пояснення щодо застосування статей переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в поліції (Додаток 2 до Положення №285) наявність хвороби і ступінь її проявів мають бути підтверджені ендокринологом. Медичний огляд поліцейських проводиться після стаціонарного обстеження та лікування.

До пункту «а» належать, зокрема, цукровий діабет тяжкого ступеня та середнього ступеня тяжкості зі стійкими вираженими розладами, з гіперглікемією і глюкозурією, ацетонурією, кетозом, універсальною діабетичною ангіопатією; цукровий діабет, що потребує для компенсації вуглеводного обміну регулярного введення інсуліну; цукровий діабет з лабільним перебігом за відсутності стійкого ефекту від лікування, за наявності в анамнезі діабетичної коми.

До пункту «б» належать, зокрема, цукровий діабет середнього ступеня тяжкості, коли компенсація вуглеводного обміну досягається введенням інсуліну до 60 одиниць на добу або регулярним пероральним уживанням цукрознижуючих препаратів на фоні постійної дієтотерапії, за відсутності в анамнезі ацетонурії, кетозу, діабетичної коми.

З листів ДУ «ГМЦ МВС України» від 19.05.2022 №44/4-Р-35, від 21.06.2022 №33/4-Р-46 та від 25.07.2022 №33/4-Р-64 вбачається, що спірна постанова була прийнята виключно на виконання приписів резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2021 по справі №640/12686/20 в частині зазначення діагнозу «цукровий діабет 1 типу».

Дослідивши наявні в матеріалах справи копії виписок із медичної карти стаціонарного хворого від 22.03.2016 та від 22.12.2017, судом не встановлено наявності у них передбачених статтею 12 розділу «Ендокринні хвороби, розлади харчування та обміну речовин» Пояснення щодо застосування статей переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в поліції (Додаток 2 до Положення №285) ознак, якими б підтверджувалося віднесення діагностованого на момент виникнення спірних відносин цукрового діабету до пункту «а», а саме: цукровий діабет тяжкого ступеня та середнього ступеня тяжкості зі стійкими вираженими розладами, з гіперглікемією і глюкозурією, ацетонурією, кетозом, універсальною діабетичною ангіопатією; цукровий діабет, що потребує для компенсації вуглеводного обміну регулярного введення інсуліну; цукровий діабет з лабільним перебігом за відсутності стійкого ефекту від лікування, за наявності в анамнезі діабетичної коми.

Висновок від 07.02.2020 за результатами клініко-експертної оцінки якості та обсягів наданої медичної ОСОБА_1 в умовах Центрального госпіталю МВС України також не містить відомостей щодо наявності у діагнозі позивача зазначених вище ознак станом на момент встановлення придатності його до служби постановою від 26.12.2017 №226.

Водночас, суд зазначає, що положеннями статті 12 Переліку захворювань (Додаток 1 до Положення №285) не передбачено віднесення до пункту «а» чи «б» в залежності від типу діабету (1 чи 2 тип). Ступінь придатності поліцейського визначається в залежності від ступеня тяжкості хвороби, про що зазначено у Поясненнях.

Наявність хвороби і ступінь її проявів мають бути підтверджені ендокринологом. Проте, матеріали справи таких підтверджень не містять.

В свою чергу, надаючи правову оцінку твердженням позивача про невідповідність висновків відповідача, вказаних у спірній постанові №35 щодо визнання його придатним до служби в поліції, суд зазначає, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Подібна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №806/526/16.

Також згідно висновків Верховного Суду, наведених у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Отже, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Суд зазначає, що позивачем не вказано, а судом не встановлено допущення відповідачем порушень процедури ухвалення спірної постанови №35.

Крім того фактично відомості, наведені у спірній постанові, прийнятій на виконання судового рішення, підтверджують наявність захворювання у позивача «цукровий діабет 1 типу», про що було зазначено у висновку від 07.02.2020.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що стан людини не є сталим та постійно змінюється.

У виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 22.03.2016 зазначено діагноз: цукровий діабет вперше виявлений стан субкомпенсації.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 22.12.2017 зазначено діагноз: цукровий діабет 2 тип, середньої важкості, субкомпенсація.

З висновку від 07.02.2020 вбачається, що за наслідками опрацьованих матеріалів медична допомога позивачу була надана з порушенням локального протоколу медичної допомоги, що призвело до неправильно встановленого діагнозу «Цукровий діабет ІІ типу» (п.2.1.2 «Диференційна діагностика з цукровим діабетом І типу»).

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 07.09.2020 вбачається встановлення позивачу діагнозу «цукровий діабет типу 1 з діабетичною полінейропатією, важкий перебіг, стадія субкомпенсації. Діабетична периферична полінейропатія нижніх кінцівок», код за МКХ-10 Е10.42; «діабетична ангіопатія сітківки обох очей» - код Е10.31; «діабетична, дисметаболічна та дисциркуляторна енцефалопатія 2 ст. з вегетативною лабільністю, церебрастенічним синдромом» - код Е10.53; «цукровий діабет типу 1 з діабетичною кардіоміопатією» код Е10.53; «гіпертонічна хвороба ІІ ст., ст.1, ризик 2. СН 0 ст.» код К81.1.

Відповідно до наявних у справі медичних документів позивача станом на 2020 рік його стан погіршився, проте, в контексті спірних правовідносин судом не встановлено, а позивачем не доведено наявності станом на момент виникнення спірних відносин (встановлення придатності до служби в поліції постановою від 27.12.2017 №226) підстав для визнання його непридатним для служби в поліції.

З урахуванням означеного та враховуючи відсутність порушень відповідачем порядку винесення постанови №35, у суду відсутні підстави вважати її протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Судом враховується, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином у задоволенні позову слід відмовити.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи положення статті 139 КАС України у суду відсутні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.