Справа № 560/12139/23
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

05 вересня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якій просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення №22 від 02.02.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи: з 23.10.1980 по 08.12.1987 служби в армії, з 07.02.1979 по 08.10.1980 на Новокаховському АТП - 21061 та з 01.10.1990 по 18.03.1997 в колгоспі "України".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 27.01.2023 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позовні вимоги мотивові тим, що трудовою книжкою та довідкою Хмельницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підтверджується достатній для призначення пенсії стаж роботи позивача. Проте всупереч чинному законодавству до стажу не всі періоди такого були зараховані.

Ухвалою суду від 06.07.2023 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 01.08.2023 подало відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що 27.01.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області та прийнято рішення №22 від 02.02.2023, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку. Зазначає, що підстав для визнання протиправним та скасування рішення №22 від 02.02.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи: з 23.10.1980 по 08.12.1987 служби в армії, з 07.02.1979 по 08.10.1980 на Новокаховському АТП - 21061 та з 01.10.1990 по 18.03.1997 в колгоспі "України", зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 27.01.2023 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", немає.

У відзиві також заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Враховуючи те, що дана справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.01.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області та прийнято рішення №22 від 02.02.2023, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Вказаним рішенням до страхового стажу позивача не зараховано:

- період служби в армії з 23.10.1980 по 08.12.1987 відповідно до довідки від 16.01.2023 №18, оскільки період строкової військової служби перевищує загальновстановлений термін;

- період роботи з 07.02.1979 по 08.10.1980 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки не читається печатка на записі про звільнення;

- період роботи з 01.10.1990 по 18.03.1997 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки відсутня довідка про кількість відпрацьованих вихододнів та при звільненні з роботи печатка не читається.

Відповідно до рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області №22 від 02.02.2023, страховий стаж позивача становить 11 років 1 місяць 5 днів.

Не погоджуючись з такими діями відповідачів та вважаючи протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини другої статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 25.11.1997 № 6-зп Суд зазначив, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Окрім того, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

При цьому обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

За правилами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Частиною 1 статті 24 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Позивач просить зарахувати до страхового стажу період служби в армії з 23.10.1980 по 08.12.1987.

Як встановлено судом, відповідач не зарахував до страхового стажу період служби позивача в армії з 23.10.1980 по 08.12.1987.

З цього приводу суд зазначає таке.

Відповідно до запису трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 12.02.1979, в період з 23.10.1980 по 08.12.1987 позивач проходив службу в Радянській армії.

Пенсійним органом не зараховано цей період лише з тих підстав, що період строкової військової служби перевищує загальновстановлений термін.

Відповідно до довідки Хмельницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №99 від 17.03.2023, долученої позивачем до матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив строкову військову службу в період з 23.10.1980 по 18.11.1982 та військову службу по контракту з 26.11.1982 по 08.12.1987.

За таких обставин, суд вважає, що до страхового стажу позивача необхідно зарахувати строкову військову службу в період з 23.10.1980 по 18.11.1982 та військову службу по контракту з 26.11.1982 по 08.12.1987.

Що стосується незарахування до страхового стажу періодів роботи позивача з 07.02.1979 по 08.10.1980 на Новокаховському АТП - 21061 та з 01.10.1990 по 18.03.1997 в колгоспі "Україна", суд зазначає наступне.

Відповідно до запису трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 12.02.1979, в період з 07.02.1979 по 08.10.1980 позивач працював на Новокаховському АТП - 21061, у період з 01.10.1990 по 18.03.1997 - в колгоспі "Україна".

Спірним рішенням Пенсійного органу до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 07.02.1979 по 08.10.1980, оскільки не читається печатка на записі про звільнення; період роботи з 01.10.1990 по 18.03.1997, оскільки відсутня довідка про кількість відпрацьованих вихододнів та при звільненні з роботи печатка не читається.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Відповідно до пункту 3 цього за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання про призначення пенсії.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Отже періоди роботи позивача з 07.02.1979 по 08.10.1980 на Новокаховському АТП - 21061 та період з 01.10.1990 по 18.03.1997 в колгоспі "Україна" також підлягають зарахуванню до стажу позивача, оскільки підтверджуються записами трудової книжки НОМЕР_1 від 12.02.1979 та доказами, які містяться у матеріалах судової справи.

Крім того, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №22 від 02.02.2023 необхідно визнати протиправним та скасувати.

Щодо вимоги позивача призначити пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Загальний страховий стаж позивача, обрахований пенсійним органом, складає 11 років 1 місяць 5 днів.

З урахуванням періодів роботи, які підлягають зарахуванню, загальний страховий стаж позивача (станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії від 27.01.2023) становить менше 28 років.

Відтак, позовна вимога зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 27.01.2023 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 гривень, враховуючи часткове задоволення позовних вимог та приписи ч. 8 ст. 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути 1073,60 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, оскільки рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 02.02.2023 №22.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період: строкової військової служби з 23.10.1980 по 18.11.1982; військової служби по контракту з 26.11.1982 по 08.12.1987; роботи з 07.02.1979 по 08.10.1980 на Новокаховському АТП - 21061; роботи з 01.10.1990 по 18.03.1997 в колгоспі "Україна".

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29001 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83а, м. Чернігів, 14005 , код ЄДРПОУ - 21390940)

Головуючий суддя О.О. Михайлов