Справа № 260/4700/23
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 вересня 2023 року м. Ужгород№ 260/4700/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області" у якому просить: визнати протиправною бездіяльність військово-лікарської комісії Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області щодо не прийняття постанови за результатами обстеження ОСОБА_1 ; зобов`язати військово-лікарську комісію Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області за результатами обстеження прийняти постанову стосовно ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач відповідно до додатку 4 Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 №285 21.04.2023 був направлений до медичної (військово-лікарської) комісії ДУ ТМО МВС України в Закарпатській області для визначення стану здоров`я з метою встановлення придатності до подальшої служби на посаді «стрільця». Позивач вказує, що пройшовши безліч обстежень жодних рішень ВЛК не було прийнято щодо визначення придатності до служби. Позивач вважає, що відповідь шпиталю про фактичне завершення ВКЛ у зв`язку з ненаданням позивачем згоди на лікування є протиправною та такою що порушує норми Положення №285 та Положення №402.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року за вказаною позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання. Вказаною ухвалою суду встановлено учасникам справи строк для заяв по суті справи.

30 червня 2023 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що позивач відмовився від надання згоди на стаціонарне психіатричне лікування, відтак відповідач був позбавлений можливості винесення постанови про ступінь придатності ОСОБА_1 до військової служби.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходить військову службу в Національній Гвардії України на посаді стрільця в/ч НОМЕР_1 .

21.04.2023 позивач був направлений до медичної (військово-лікарської) комісії ДУ ТМО МВС України в Закарпатській області для визначення стану здоров`я з метою встановлення придатності до подальшої служби на посаді «стрільця».

Згідно доказів наявних у матеріалах справи встановлено, що позивач проходив обстеження та лікування.

Зокрема, згідно протоколу № 2345 позивачу проведено обстеження на магнітно-резонансному томографі та згідно консультації невролога діагностовано Остеохондроз хребта у дорослих, множинні відділи хребта з переважним ураженням шийного та поперекового відділів, з полірадикулярним синдромом, м`язовотонічним синдромом, хронічною цервіко та люмбалгією.

Судом встановлено, що у період з 22.02.2023 по 09.03.2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в пульмонологічному відділенні КНП «ЗОКЛ ім.А.Новака» ЗОР. Згідно протоколу консультативного висновку від 10 квітня 2023 року встановлено діагноз часто рецидивуючий ідіопатична кропив`янка.

За результатами обстеження психіатра, згідно консультативного висновку спеціаліста від 01.05.2023 року позивачу було встановлено діагноз «розлад адаптації». Як вбачається із записів вказаного висновку від 01.05.2023 п.8 рекомендації: «стаціонарного лікування у психіатричному стаціонарі не потребує.

Згідно даних виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1158 від 11.05.2023 анамнезу захворювання, окрім іншого, встановлено, що 22.02.2023 по 09.03.2023 позивач проходив стаціонарне лікування в умовах пульмонологічного відділення КНП «ЗОКЛ ім.А.Новака» ЗОР, діагноз: ідіопатична кропивниця, ангіоневротичний набряк, синдром подразненого кишківника з діареєю, вазомоторний риніт, дегенерація міжхребцевих дисків. Там консультований психіатром, 28.04.2023 надано скерування до психіатричного стаціонару для верифікації діагнозу та проходження ВКЛ, але відмовився. 01.05.2023 року консультований психіатром ОСОБА_2 , висновок - F43.2, не виявлено підстав для стаціонарного лікування. 01.05.2023 року скерований командиром в/ч НОМЕР_2 для стаціонарного обстеження доданого закладу. Алергічний анамнез:обтяжений. Згідно протоколу ЛКК №51 від 10.05.2023 року встановлено діагноз розлад адаптації. F43.2.

Згідно консультативного висновку №19 Територіального медичного об`єднання МВС України по Закарпатській області» центр психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору 17 травня 2023 року проведено психолого-психіатричний огляд ОСОБА_1 за результатами якого надано висновок ЛКК розлад адаптації. Рекомендації ЛКК: лікування в умовах психіатричного стаціонару (обтяжений алергологічний анамнез).

Окрім цього, згідно консультаційного висновку спеціаліста від 17.05.2023 позивачу встановлено діагноз «дерматофітія тулуба і нігтів» та надано рекомендації по лікуванню. Висновком від 25.05.2023 діагностовано «часторецидивуюча ідіопатична кропивниця».

Згідно акту протокольного засідання М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по Закарпатській області» від 24 травня 2023 року начальник ЦПД та ППВ ДУ «ТМО МВС України по Закарпатській області» ОСОБА_3 доповіла, що згідно з рішенням ЛКК №19 17 травня 2023 року, яке проведено під час проходження ВЛК солдатом ОСОБА_1 діагностовано захворювання, яке підлягає стаціонарному лікуванню в умовах психіатричного стаціонару. Згідно діючого законодавства України, особа щодо якої встановлено необхідність лікування в умовах психіатричного стаціонару повинна висловити свою згоду на проведення такого лікування.

Згідно вказаного акту зафіксовано, що позивачу було запропоновано надати згоду на таке лікування, проте останній відмовився від надання згоди на стаціонарне лікування в психіатричному стаціонарі. (а.с.43).

Судом встановлено, що позивач 31.05.2023 звертався до відповідача з рапортом яким просив прийняти постанову (рішення, довідку) ВЛК, а у разі неможливості видати позивачу особисто постанову (рішення, довідку) ВЛК надати письмове обгрунтування такої неможливості.

Листом від 05.06.2023 №33/27-805 Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області повідомило позивачу, що у зв`язку з діагностуванням у позивача захворювання, яке згідно заключення ЛКК ЦПД та ППВ ДУ «ТМО МВС України по Закарпатській області» від 17.05.2023 №19 потребує стаціонарного психіатричного лікування, та відсутності письмової згоди на таке лікування з боку позивача, не визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, що могло призвести до порушення прав ОСОБА_1 та прийняття хибного (неправомірного) рішення, М(ВЛ)К, керуючись вимогами Закону України про «Психіатричну допомогу» та наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» була позбавлена можливості винести відповідну постанову про ступінь придатності до військової служби позивача (а.с.а.с.15-16)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

Статтею 1 Закону №2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців - обов`язок командирів (начальників). На них покладається забезпечення вимог безпеки при проведенні навчань, інших заходів бойової підготовки, під час експлуатації озброєння і військової техніки, проведення робіт та виконання інших обов`язків військової служби (абзац 2 частини перша статті 11 Закону №2011-XII).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 12.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ).

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).

Відповідно до пункту 1.1. глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Серед основних завдань військово-лікарської експертизи, згідно з пунктом 1.3. глави 1 розділу І Положення №402, є аналіз результатів медичного огляду, визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців; визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби у зв`язку з їх звільненням.

У розумінні пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза це зокрема: медичний огляд військовослужбовців та членів їхніх сімей; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 визначено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Медичний огляд військовослужбовців регламентується положеннями глави 6 розділу ІI Положення №402.

Відповідно до пункту 6.1 глави 6 розділу ІІ Положення №402 направлення на медичний огляд проводиться:

а) військовослужбовців строкової служби: командирами військових частин, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комісарами, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, а осіб, які перебувають на обстеженні та лікуванні у цивільному лікувально-профілактичному закладі психіатричного профілю, крім того, - головними лікарями цих закладів;

б) військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Пунктом 6.4 глави 6 розділу II Положення №402 визначено, що у разі виявлення під час обстеження або лікування у військовому лікувальному закладі у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють у мирний час непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатність до військової служби у мирний час, обмежену придатність у воєнний час (пункти «а», «б» статей Розкладу хвороб, без індивідуальної оцінки), у воєнний час - непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника військового лікувального закладу на підставі подання начальника лікувального відділення, у якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом начальника військового лікувального закладу.

Медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії). Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби (пункт 6.10. глави 6 розділу II Положення №402).

Відповідно до пункту 6.11 розділу II Положення № 402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Постанова ВЛК про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків (занять) за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка затвердженню штатною ВЛК не підлягає.

Згідно з пунктом 6.12 розділу II Положення № 402 у разі коли є незаперечні дані, що здатність до проходження військової служби за станом здоров`я не відновиться, постанова ВЛК про потребу військовослужбовців у відпустці за станом здоров`я не приймається, а вирішується питання про придатність їх до військової служби.

З аналізу вищевикладеного слідує, що медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії) шляхом обстеження та лікування. Разом з тим, якщо військовослужбовець відмовляється від визначеного лікування, то військовослужбовець вважається таким, що відмовився від медичного огляду, оскільки такий включає не тільки обстеження а й лікування згідно пункт 6.10. глави 6 розділу II Положення №402. У зв`язку з чим, у ВЛК відсутня можливість визначення ступеню придатності до військової служби.

Отже, згідно з приписами Положення №402 Постанова ВЛК про визначення ступеня придатності до військової служби приймається коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби.

Судом встановлено, що згідно консультативного висновку №19 позивачу встановлено розлад адаптації та рекомендовано лікування в умовах психіатричного стаціонару, тобто відповідачем встановлено захворювання, яке підлягає лікуванню, проте, у зв`язку з відмовою позивача у проведенні лікування, як сукупного методу визначення лікарсько-експертного наслідку захворювання для визначення ступеня придатності до військової служби, то відповідач був позбавлений можливості винести постанову про ступінь придатності ОСОБА_1 до військової служби, відтак, відповідач діяв у межах повноважень та згідно норм чинного законодавства.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки судом встановлено, що відповідач був позбавлений можливості винести постанову про ступінь придатності ОСОБА_1 до військової служби, оскільки останній відмовився від лікування під час проходження медичного огляду, відтак, протиправності дій відповідача судом не встановлено, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 6, 9, 73-78, 90, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області" (вул. Грибоєдова, буд. 12,м. Ужгород, Закарпатська область,88000, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору