Справа № 513/805/23
Суддя: Миргород В. С.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 513/805/23
Провадження № 2-а/513/17/23
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 року Саратський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Миргород В.С.

при секретарі судових засідань Челак В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу № 513/805/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в особі представника, адвоката Гамар Валерія Івановича до Головного управління національної поліції в Одеській області, Відділення поліції №1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з зазначеним позовом до суду, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії БАД № 088888 від 26.03.2023 року, якою його було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та закрити провадження по адміністративній справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

1. Стислий виклад позицій позивача.

Саратським відділом ДВС у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було проінформовано позивача про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №088888 від 26.03.2023 року, що видана Відділенням поліції №1 Білгород- Дністровського районного відділу поліції ГУ НП в Одеській області. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження було встановлено наявність ксерокопії відповідної постанови. Про відповідну постанову про накладення адміністративного стягнення та її зміст позивачеві до цього часу нічого не було відомо, участі при її складанні не приймав, примірника не отримував. Після огляду оскаржуваної постанови вбачається, що остання була скерована на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом №63/7466 від 31.03.2023 року, а він нібито «відмовився» в її отриманні. Позивач вказує що не здійснював порушення вимог п.п. 2.3 «В» Правил дорожнього руху, не був присутнім при її складанні, а про її існування дізнався від державного виконавця в рамках виконавчого провадження. Також зазначає, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що під час її складання проводилася відеофіксація, яка мала на меті зафіксувати обставини скоєння адміністративного правопорушення передбаченого частиною 5 ст. 121 КУпАП та порушення вимог п.п. 2.3 «В» Правил дорожнього руху. Позивач зазначив, що в провадженні Саратського районного суду Одеської області перебувала справа №513/408/23 з розгляду адміністративного правопорушення відносно нього. В рамках відповідного провадження вже було досліджено ряд записів відеофіксації. з яких можливо встановити, що зупинка транспортного засобу яким, він, ОСОБА_1 керував 26.03.2023 року в селі Долинка о 16-24 годині, була здійснена задовго до візуального контакту, щоб надало можливості працівнику поліції встановити обставини використання водієм паску безпеки, а підстави та причини зупинки водію не повідомлені взагалі. Позивач зазначив, що обставин складання оскаржуваної постанови та протоколу (ст. 130 КУпАП), встановити не можливо, відеофіксація дій працівників поліції в частині складання протоколу та постанови - не здійснювалася. Просить задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою суду від 15.06.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 04.07.2023 року об 11.30 годин.

04.07.2023 року позивач ОСОБА_1 надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи був перенесений на 12.07.2023 року.

12.07.2023 року від представника позивача, адвоката Гамар В.І. надійшло клопотання про залучення у справі співвідповідача.

09.08.2023 року від співвідповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву.

2. Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідно до вимог підпункту В пункту 2.3. розділу 2 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременем безпеки.

ГУНП в Одеській області позов не визнає, вважає заявлені вимоги необгрунтованими.

Вказує, що позивач у позовній заяві намагається ввести суд в оману щодо обставин складання постанови БАД № 088888 вказуючи, що відносно нього не було складено ніяких адміністративних матеріалів. 26.03.2023 відносно позивача було складено окрім зазначеної постанови протокол про адміністративне правопорушення серії БАД № 122292 за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Протокол серії БАД № 122292 від 26.03.2023 вже був розглянутий Саратським районним судом Одеської області та постановою від 23.05.2023 по справі № 513/408/23 ОСОБА_1 було визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі однією тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування і засобами строком на 1 (один) рік, вказане рішення набрало законної сили, оскільки постановою від 10.07.2023 Одеського апеляційного суду було залишено без змін. Слід зазначити, що виходячи з зазначених рішень Саратського районного суду Одеської області та Одеського апеляційного суду по справі № 513/408/23 можливо прийти до висновку, що дії поліцейського який складав відносно позивача (протокол 92 та постанову БАД № 088888 про адміністративне правопорушення) и виходячи з того, що підставою для зупинення транспортного засобу є саме те, що він не був пристебнутий паском безпеки. Просить суд відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Від Відділення поліції №1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області відзив на позов не надійшов.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, до суду представник позивача надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача ГУНП в Одеській області, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явивсяь, направив до суду відзив, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову та розглядати справу без його участі.

Представник відповідача Відділення поліції №1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області в судове засідання не з"явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26.03.2023 року старшим інспектором СРПП ВП №1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області капітаном поліції Унгурян С.В. винесено постанову серії БАД №088888 від про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою ОСОБА_1 , 26 березня 2023 року о 16 годині 24 хвилин, по вул.Леніна в с.Долинка Білгород-Дністровського району, керував автомобілем марки «ФОРД СІЄРА» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху, а саме підпункту В пункту 2.3, розділу 2 Правил дорожнього руху (не був пристебнутий ременем безпеки). За вчинення зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стаття 222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.9 ст.31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення (частина друга статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як передбачено ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частиною 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Диспозиція ч. 5 ст. 121 КУпАП встановлює відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Пунктом 2.3 «в» Правил дорожнього руху України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів; (пункт змінено 11.11.2020).

Із змісту вказаних норм слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Позивач по справі заперечив порушення ним п. 2.3 «в» ПДР, посилаючись на те, що він був пристебнутий ременем безпеки та зупинка транспортного засобу під його керуванням в с.Долінка 26.03.2023 року о 16-24 год. була здійснена працівником поліції задовго до візуального контакту, який би надавав можливості працівнику поліції встановити обставини використання водієм паску безпеки, підстави та причини зупинки автомобіля водієві не повідомлені. Внаслідок зупинки автомобіля, його як водія до адміністративної відповідальності не притягнуто, постанову не вручено. Відеофіксація дій працівників в частині складання постанови в матеріалах справи відсутня, натомість у постанові зазначено про проведення відеозапису.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Разом з тим, відповідачем в порушення ч.2 ст.77 КАС України не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП. Зокрема, з відеозапису, наданого суду на дослідження, неможливо встановити причину зупинки транспортного засобу, час зупинки автомобіля працівниками поліції та момент самої зупинки автомобіля свідчить про те, що транспортний засіб знаходився на великій відстані, що позбавляло можливості встановити факт порушення водієм п.2.3 «В» ПДР України.

Окрім цього У оскаржуваній постанові відсутні відомості про технічний пристрій за допомогою якого здійснювалось фіксування правопорушення, лише зазначено, що проводилась відеозапис.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Верховний Суд зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАСУ (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі), не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. (Постанова Верховного Суду від 13.02.2020. у справі № 524/9716/16-а).

Таким чином, наданий суду відеозапис на оптичному диску не є належним доказом в розумінніст. 73, ст. 70 КАС України, оскільки не містить інформацію щодо предмету доказування.

Пояснення позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення зазначені у позовній заяві, відповідачем належними доказами не спростовуються. Оскаржувана постанова також не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем вказаного адміністративного порушення.

Отже, суд вважає, що відповідач не надав доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення і не довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Це свідчить про відсутність події та складу адміністративного правопорушення передбаченого цією статтею.

Відтак, висновки відповідача, відображені в оскаржуваній постанові серії БАД №088888 від 26.03.2023 року з приводу порушення позивачем п.2.3. «в» ПДР є такими, що не підтверджено в установленому порядку належними та допустимими доказами. Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення. Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати її як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові (постанова Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340).

Таким чином, суд вважає, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП за обставин викладених у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суду не додано доказів про роз`яснення відповідачем позивачеві його прав та обов`язків, передбачених частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п. 4 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1376 від 06.11.2015 МВС України, що є суттєвим порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Будь-яких доказів в підтвердження того, що позивачеві було роз`яснено його права та забезпечено право на захист під час розгляду справи, відповідач не надав. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки у судовому засіданні не доведено наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, тому суд має підстави в порядку ст. 293 ч.1 п.3 КУпАП постанову серії БАД №088888 від 26.03.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 скасувати, а справу провадженням закрити.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 77, 122, 139, 242, 243, 244, 245, 246, 286 КАС України, на підставі ст.55 Конституції України, ст.ст.288, 289, 293 ч.3 п.2 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 , в особі представника, адвоката Гамар Валерія Івановича до Головного управління національної поліції в Одеській області, Відділення поліції №1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії БАД № 088888 від 26.03.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 ст. 121 КУпАП, провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) гривень.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення буде складено 06.09.2023 року.

Суддя В. С. Миргород