Справа № 705/1749/23
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 705/1749/23 Суддя (судді) першої інстанції: Піньковський Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 квітня 2023 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

-скасувати постанову ПОГ СВПВП Уманського РУП ГУНП України в Черкаській області Вегреновського Валерія Тарасовича по справі про адміністративне правопорушення ГАБІ № 491676 від 30.03.2023 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183 КУпАП.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 квітня 2023 року адміністративний позов задоволено:

Постанову ПОГ СВПВП Уманського РУП ГУНП України в Черкаській області Вегреновського Валерія Тарасовича по справі про адміністративне правопорушення ГАБІ № 491676 від 30.03.2023 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183 КУпАП, - скасовано, та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивач, повідомляючи інформацію, вказану в постанові, усвідомлював, що вона є неправдивою, і бажав даремного виїзду на місце виклику працівників поліції.

Також апелянт зазначає, що відповідачем було у встановлений судом строк подано відзиву на позовну заяву, однак, останній було залишено поза увагою та не досліджено судом першої інстанції.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

30 червня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому представник ОСОБА_1 підтримує висновки суду першої інстанції та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 30.03.2023 року ПОГ СВПВП Уманського РУП в Черкаській області Вегреновським В.Т. відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 183 КУпАП.

Відповідно до винесеної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183 КУпАП.

У постанові зазначено, що 11.03.2023 року об 11 годині 40 хвилин в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик, а саме зателефонував на лінію 102 та повідомив про те, що його син вкрав два акти на земельний пай та присадибну ділянку, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183 КУпАП. ОСОБА_1 поставлено в обов`язок сплатити штраф у розмірі 2000,00 грн.

Копію вказаної постанови ОСОБА_1 отримав 30.03.2023.

Вважаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу протиправною, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Будь-яких інших належних та допустимих доказів, передбачених ст.251 КУпАП, які б встановлювали наявність адміністративного правопорушення та вину ОСОБА_1 у його вчиненні, матеріали справи не містять, та відповідачем не спростовано тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ч.ч. 1-4 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу статті 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нормами статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, передбачене статтею 183 КУпАП.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.03.2023 року ПОГ СВПВП Уманського РУП в Черкаській області Вегреновським В.Т. відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 183 КУпАП (а.с. 7).

Згідно вказаної постанови, підставою для її винесення стало те, що «11.03.2023 року о 11 год 40 хв в АДРЕСА_1 громадянин ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик, а саме зателефонував на лінію 102 та повідомив про те, що його син вкрав два акти на земельний пай та присадибну ділянку».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що лише постанова по справі про адміністративне правопорушення ГАБІ № 491676 від 30.03.2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 не може вважатись доказом вчинення адміністративного правопорушення, таке рішення повинно бути обґрунтованим доказами.

Таким чином, суд першої інстанції зробив висновок, що встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.183 КупАП.

В апеляційній скарзі апелянт вказував, що з наявного аудіозапису дзвінку на лінію « 102», відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського, рапортів та постанови встановлено, що позивач, повідомляючи інформацію поліції, розуміє та усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників спецслужби.

Апеляційним судом було досліджено долучені до матеріалів справи аудіозапис дзвінку позивача на лінію « 102», а також відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського за 11.03.2023 року у якості додатку до постанови ГАБІ № 491676 від 30.03.2023 року (а.с. 45), з яких вбачається, що ОСОБА_1 у телефонному режимі повідомив відповідача про те, що ним було виявлено зникнення з будинку двох державних актів на земельний пай та на присадибну ділянку, позивач зазначив, що близько 20 днів тому він перевіряв вказані документи і вони були в наявності, однак, наразі він виявив їх відсутність. На запитання поліцейського, чи підозрює позивач когось у заявленому викраденні, позивач вказав, що підозрює свого сина, оскільки це вже не перший випадок, про інші ним також було заявлено до поліції.

Так, відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, настає лише в разі завідомо неправдивого виклику поліції. Тобто, суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію поліції, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з наявними в матеріалах справи аудізаписом, позивач, здійснюючи виклик по спецлінії « 102», повідомив про встановлення відсутності у його будинку правовстановлюючих документів, а саме, двох державних актів на земельний пай та на присадибну ділянку, та повідомив, що підозрює у їх викраденні свого сина.

Таким чином, підставою для виклику поліції стали, на думку заявника, протиправні дії по кираденню правовстановлюючих документів.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення працівник поліції повинен був з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, покладається тягар доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що інспектором патрульної поліції не було вжито належних заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи, зокрема, здійснюючи виклик до поліції, позивач зазначив про те, що у нього викрадено правовстановлюючі документи і він вважає, що вказане вчинено його сином. Працівниками поліції для з`ясування обставин було взято до уваги лише пояснення двох сторін, тобто самого позивача та особи, яку позивач підозрює у вчиненні злочину. При цьому показання останнього нічим не підтверджені та працівниками поліції не перевірені.

Таким чином, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена, у відповідності до вимог чинного законодавства, поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також, встановлення факту вчинення особою адміністративного правопорушення.

Водночас, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що у ОСОБА_1 були підстави для виклику поліції, а саме встановлення факту зникнення з його будинку правовстановлюючих документів..

Колегія суддів вважає, що в діях позивача не вбачається умислу на вчинення завідомо неправдивого виклику поліції, оскільки, такий виклик здійснений за результатом виявлення відсутності правовстановлюючих документів, а саме, двох державних актів на земельний пай та на присадибну ділянку, при цьому, відповідачем не було надано жодних доказів, зокрема, наявності таких документів у позивача.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а зазначив наступне: «…У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи».

Отже, згідно принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Крім того, працівником Управління патрульної поліції, в порушення вимог статті 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення не було з`ясовано всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме, чи є обставини, що пом`якшують відповідальність, оскільки, матеріалами справи підтверджується, що позивач є особою з ІІ групою інвалідності.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-ІV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, а тому, прийнята ПОГ СВПВП Уманського РУП в Черкаській області Вегреновським В.Т. відносно ОСОБА_1 постанова по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 183 КУпАП ГАБІ № 491676 від 30.03.2023 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Апеляційний суд враховує та вважає обгрунтованими доводи відповідача про те, що відповідачем було у встановлений судом строк подано відзиву на позовну заяву, однак, останній було залишено поза увагою суду першої інстанції, разом з тим, вказані доводи у сукупності з наявними в матеріалах справи доказами, які були належно досліджені апеляційним судом, не спростовують вказаних вище висновків про відсутність в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення та не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 квітня 2023 року.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 квітня 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна