Справа № 400/4552/22
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/4552/22

Головуючий І інстанції: Біоносенко В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Наваль Парк» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту судового рішення - 27.03.2023р.) у справі за адміністративним позовом Керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі - Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Наваль Парк» про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

03.10.2022р. Керівник Окружної прокуратури міста Миколаєва, в інтересах держави в особі - ГУ ДСНС України у Миколаївській області, звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до ТОВ «Наваль Парк», в якому просив суд зобов`язати відповідача вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту - протирадіаційного укриття №52009, що розташоване по вул. Індустріальній, 1, в м.Миколаєві.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після початку 24.02.2022р. повномасштабної військової агресії російської федерації проти України та введення на всій території України воєнного стану виникли обґрунтовані та реальні підстави для використання захисної споруди цивільного захисту - протирадіаційного укриття №52009, розташованого за адресою: вул. Індустріальна, 1, м.Миколаєві, безпосередньо за призначенням. Разом із тим, через недотримання та порушення відповідачем, як власником, вимог чинного законодавства у сфері використання та забезпечення функціонування об`єктів цивільного захисту, протирадіаційне укриття №52009 не придатне для використання за призначенням. Зазначена протиправна поведінка ТОВ «Наваль Парк», на думку прокуратури, створює реальну загрозу для життя та здоров`я людей.

Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) адміністративний позов Керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі - ГУ ДСНС України у Миколаївській області - задоволено повністю. Зобов`язано ТОВ «Наваль Парк» вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту - протирадіаційного укриття №52008, що розташоване по вул. Індустріальна, 1 в м.Миколаєві.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач 26.04.2023р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.03.2023р. та прийняти нове - про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Наваль Парк» та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

16.05.2023р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечував щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

19.05.2023р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

У межах Миколаївської міської територіальної громади знаходиться споруда цивільного захисту - протирадіаційне укриття №52009, розташоване по вул. Індустріальна, 1 в м.Миколаєві.

Відповідач - ТОВ «Наваль Парк» є власником та балансоутримувачем вказаного вище укриття №52009 за адресою: вул. Індустріальна, 1 в м.Миколаєві.

За результатами проведеної оцінки стану готовності сховища, протирадіаційного укриття №52009, встановлено неготовність укриття до використання за призначенням, про що складено акт від 18.10.2021р.

26.10.2021р. посадовою особою ГУ ДСНС України у Миколаївській області складено припис за №690 про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, у якому міститься вимога до відповідача стосовно усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки згідно переліку (привести у відповідність до норм укриття №52009).

Вказаний припис складено відносно відповідача та надіслано йому поштою.

Одночасно з цим, 26.10.2021р. ГУ ДСНС України в Миколаївській області складено протокол серії МИ №015107 про адміністративне правопорушення відповідно до ст.188-8 КУпАП стосовно відповідальної посадової особи ТОВ «Наваль Парк» за протипожежний стан об`єкта за адресою: вул. Індустріальна, 1 в м.Миколаєві, та винесено постанову серії МИ №015107 про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 1700 грн.

01.11.2021р. вказана вище постанова була виконана правопорушником шляхом добровільної сплати штрафу, що підтверджується квитанцією №527942.

04.08.2022р. Окружною прокуратурою м.Миколаєва було направлено до ГУ ДСНС України у Миколаївській області листа щодо вжиття заходів по приведенню балансоутримувачем у належний та готовий стан укриття.

Втім, у листі ГУ ДСНС у Миколаївській області від 17.08.2022р. зазначено, що інформація та підтверджувальні матеріали від ТОВ «Наваль Парк» щодо виконання заходів з приведення захисної споруди цивільного захисту №52009 у належний стан не надходили.

23.09.2022р. Окружною прокуратурою м.Миколаєва було направлено ГУ ДСНС України у Миколаївській області повідомлення про пред`явлення позову в порядку ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», у якому зазначено про те, що ГУ ДСНС України у Миколаївській області, як спеціально уповноваженим органом у сфері контролю за станом утримання та використання об`єктів цивільного захисту, не вжито повних, вичерпних та достатніх заходів, спрямованих на усунення наявних порушень, адже в умовах військової агресії російської федерації проти України через недотримання та порушення власником вимог законодавства України в сфері використання та забезпечення функціонування об`єктів цивільного захисту укриття №52009 не готове до використання за призначенням, що створює загрозу для життя та здоров`я людей.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, наявності підстав для їх задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, в цілому погоджується з наведеними висновками та вважає, що суд першої інстанції вірно визначив обсяг нормативно-правового регулювання даних спірних правовідносин, який полягає в наступному.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.4 Кодексу цивільного захисту України, цивільний захист - це комплекс заходів, які реалізуються на території України в мирний час та в особливий період і спрямовані на захист населення, територій, навколишнього природного середовища, майна, матеріальних і культурних цінностей від надзвичайних ситуацій та інших небезпечних подій, запобігання виникненню таких ситуацій та подій, ліквідацію їх наслідків, надання допомоги постраждалим, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Згідно з п.2 ч.1 ст.32 КЦЗ України, до захисних споруд цивільного захисту належить, зокрема, протирадіаційне укриття - негерметична споруда для захисту людей, в якій створюються умови, що виключають вплив на них іонізуючого опромінення у разі радіоактивного забруднення місцевості та дії звичайних засобів ураження.

Утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів (ч.8 ст.32 КЦЗ України).

Абзацом 1 п.9 «Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017р. №138) встановлено, що утримання фонду захисних споруд у готовність до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами.

Балансоутримувач захисної споруди власник захисної споруди або юридична особа, що утримує її на балансі (абз.2 п.3 Порядку №138).

За приписами абз.1 п.10 Порядку №138, балансоутримувач забезпечує утримання захисних споруд та інших споруд, що повинні використовуватися для укриття населення, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд.

Відповідно до п.11 Порядку №138, вимоги щодо утримання та експлуатації захисних споруд визначаються МВС.

Як визначено п.3 розділу І «Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту» (затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018р. №579), фонд захисних споруд складається із захисних споруд (сховищ та протирадіаційних укриттів), зокрема швидкоспоруджуваних, споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів і є основним засобом колективного захисту населення.

Пунктами 1 і 2 розділу ІІ Вимог №579 встановлено, що споруди фонду захисних споруд мають утримуватися та експлуатуватися у стані, що дозволяє привести їх у готовність до використання за призначенням у визначені законодавством терміни.

Під час експлуатації захисних споруд не допускається виконання заходів, що знижують їх захисні властивості, надійність та безпеку.

Згідно з п.7 розділу ІІ Вимог №579, споруди фонду захисних споруд, їх комунікації, інженерні мережі, інженерне та спеціальне обладнання, системи життєзабезпечення мають утримуватися в належному технічному стані. Утримання та експлуатація обладнання споруд фонду захисних споруд здійснюються згідно з вимогами і рекомендаціями, визначеними технічною документацією на них, а також відповідними нормами і правилами.

Так, задовольняючи позов прокурора, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки споруда цивільного захисту (сховище, протирадіаційне укриття) №52009, яке знаходиться за адресою: м.Миколаїв, вул. Індустріальна, 1, належить на праві приватної власності відповідачу, то відповідно, відповідач і зобов`язаний утримувати укриття №52009 у стані, необхідному для використання за призначенням згідно з Вимогами №579. А оскільки матеріалами справи доведено факт знаходження цього укриття №52009 у непридатному до використання за призначенням стані, що створює реальні ризики для життя і здоров`я жителів м.Миколаєва в умовах військової агресії російської федерації проти України, то позов прокурора підлягає задоволенню.

Апелянт з висновками суду не погоджується, зазначаючи, що, по-перше, докази перебування протирадіаційного укриття №52009 у власності та на балансі ТОВ «Наваль Парк» відсутні, а посилання суду першої інстанції на Акт оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття від 18.10.2021р. №52009, є помилковим, оскілки такий документ не є належним підтвердженням факту перебування вказаного протирадіаційного у власності та на балансі відповідача. По-друге, прокурор не мав повноважень на звернення із таким позовом в особі ГУ ДСНС України у Миколаївській області, оскільки органи ДСНС України не мають права на звернення із такими позовами.

Проте, колегія суддів, як і суд 1-ї інстанції, вважає наведені доводи відповідача безпідставними та оцінює критично, адже відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач - ТОВ «Наваль Парк» є єдиним власником всіх нежитлових об`єктів (цілісного майнового комплексу) по вул. Індустріальна, 1 в м.Миколаєві, і до складу цих об`єктів також входить протирадіаційне укриття №52009 (сховище).

Дані відомості повністю спростовують вказані твердження ТОВ «Наваль Парк» щодо недоведеності факту перебування цього протирадіаційного укриття у його власності ТОВ.

Таким чином, відповідач (апелянт), як власник протирадіаційного укриття №52009, в силу вимог ст.32 КЦЗ України зобов`язаний утримувати це укриття у стані, необхідному для використання за призначенням згідно з Вимогами №579.

Оскільки матеріалами справи доведено факт знаходження укриття №52009 у непридатному до використання за призначенням стані, то колегія суддів вважає, що відповідач порушує приписи ст.32 КЦЗ України, що створює реальні ризики для життя і здоров`я жителів м.Миколаєва в умовах військової агресії російської федерації проти України, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Що ж стосується права прокурора на звернення із таким позовом до суду, яке оспорює відповідач, то колегія суддів з цього приводу вважає за необхідне зазначити наступне.

Як передбачено приписами ст.53 КАС України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених ст.169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Згідно з п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Абзацом 1 ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або ж загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» від 13.03.2022р. №303 на період воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. №64, державний нагляд (контроль) з питань цивільного захисту, у тому числі щодо готовності захисних споруд цивільного захисту до використанням за призначенням, не здійснюється.

Надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що органи ДСНС України законодавством не наділені повноваженнями на звернення з позовом про спонукання суб`єктів господарювання до приведення в належний стан і готовність до використання за призначенням захисних споруд цивільного захисту, а також приймає до уваги правову позиці з цього питання, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019р. у справі №820/4717/16, згідно з якою спірні правовідносини обумовлені реалізацією прокурором передбачених КАС України та Законом України «Про прокуратуру» повноважень щодо захисту інтересів держави і, серед іншого, спрямовані на усунення порушень законодавства у сфері обороноздатності держави, у тому числі на забезпечення захисту мирного населення, особливо у питаннях підтримання колективних засобів захисту, якими є також захисні споруди та інші місця можливого перебування людей, для збереження їх життя та здоров`я в разі військової агресії.

Виходячи з цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що подання прокурором даного позову є єдиним ефективним засобом захисту порушених прав та інтересів держави.

До того ж, слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі відповідача. При цьому, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом 1-ї інстанції норм матеріального або порушення норм процесуального права, яке призвело чи могло б призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Судова колегія зазначає, що при вирішенні справи суд першої інстанції зробив вірні висновку щодо необхідності зобов`язання відповідача вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту, що розташоване по АДРЕСА_1 ., однак в резолютивній частині допустив технічну описку, а саме в частині визначення номера протирадіаційного укриття, помилково зазначивши №52008, замість вірного - №52009.

У силу вимог п.2 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.

Як передбачено ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду 1-ї інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або ж зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч.4 ст.317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або ж зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив обставини справи та надав їм юридичну оцінку, однак допустив несуттєву описку (в номері укриття) в резолютивній частині судового рішення, що є підставою для часткової зміни резолютивної судового рішення.

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Наваль Парк» - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року - змінити та викласти абзац 2 його резолютивної частини в наступній редакції:

«Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Наваль Парк» (вул. Індустріальна, 1, Миколаїв, 54020, ) вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту - протирадіаційного укриття №52009, що розташоване по вул. Індустріальна, 1 в м.Миколаєві».

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 05.09.2023р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко