Справа № 480/3515/23
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 вересня 2023 року Справа № 480/3515/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Воловика С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3515/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській обл.), третя особа: ОСОБА_2 , в якій просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо невиплати ОСОБА_1 допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та значиться в централізованій підсистемі «Призначення та виплаті пенсії» в межах ІКІС ПФУ як ОСОБА_3 , в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області виплатити невиплати ОСОБА_1 допомогу на поховання пенсіонера ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та значиться в централізованій підсистемі «Призначення та виплаті пенсії» в межах ІКІС ПФУ як ОСОБА_3 , в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Позивач вважає таку відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Сумської області протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.
Ухвалою суду від 18.04.2023 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі №480/3515/23, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Згідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 18.01.2023 Сімферопольським районним відділом ДРАЦС №2 Департаменту ДРАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце смерті - с. Стрілкове, Генічеський р-н, Херсонська обл.
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01.03.2023 у справі №585/598/23 встановлено факт смерті особи чоловічої статі - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Явірник, Любомського району Волинської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 91 рік в с. Стрілкове, Генічеського р-ну, Херсонської області, Україна.

На підставі вищевказаного рішення суду 07.03.2023 Роменським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , згідно якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 07 березня 2023 року складено відповідний актовий запис №203.

В подальшому, позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою щодо виплати допомоги на поховання в порядку ст.53 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як особа яка здійснила її поховання.

Рішенням від 08.03.2023 року за №75 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області відмовило в виплаті такої допомоги, оскільки є розбіжності в по батькові (в свідоцтві про смерть - ОСОБА_3 , в централізованій підсистемі «Призначення та виплаті пенсії» в межах ІКІС ПФУ - ОСОБА_3 ), то за поданими документами виплата допомоги на поховання не є можливою.

Позивач, вважаючи таку відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Сумської області протиправною звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Статтею 1 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

У розумінні абзацу 23 статті 1 Закону №1058-IV пенсіонером є особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Вичерпний перелік видів пенсійних виплат, які можуть бути призначені відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі, визначено статтею 9 Закону № 1058-IV, до яких відносяться: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону № 1058-IV, до соціальних послуг, передбачених цим Законом, належить допомога на поховання пенсіонера.

Згідно статті 53 Закону № 1058-IV, у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" прийнято Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затверджений постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (зі змінами внесеними Постановою Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України).

Пунктом 5.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 р., встановлено, що особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання та довідку про смерть пенсіонера або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (додаток 14 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року № 1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 липня 2008 року за № 691/15382). У разі реєстрації смерті за межами України подається свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті, виданий компетентним органом іноземної держави.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату їй допомоги на поховання померлого батька, надавши перелік документів згідно пункту 5.1 розділу V Порядку №22-1, що відповідачем не спростовано.

В той же час, за результатом розгляду наданих позивачем документів, відповідач прийняв рішення, яким відмовив у виплаті допомоги на поховання ОСОБА_3 , через розбіжності у по батькові померлого пенсіонера.

Як вбачається з матеріалів справи, надані позивачем документи у сукупності надають змогу ідентифікувати особу померлого пенсіонера та встановити обставини того, що свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , яким задокументовано смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Явірник, Любомського району Волинської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 91 рік в с. Стрілкове, Генічеського р-ну, Херсонської області, Україна, яке видано Роменським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, видано саме стосовно смерті померлого пенсіонера ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у виплаті вказаної допомоги, в діях відповідача вбачається надмірний формалізм, що вплинув на реалізацію гарантованого статтею 53 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» права позивача на отримання допомоги по похованню померлого пенсіонера, відтак, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у виплаті допомоги на поховання на померлого ОСОБА_3 є протиправним.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

За таких обставин, суд вважає належним та необхідним способом захисту порушеного права позивача зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити виплату ОСОБА_1 допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_3 в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, викладену у рішенні №75 від 08.03.2023 про відмову у виплаті допомоги на поховання померлого пенсіонера ОСОБА_3 , за заявою ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Берестовська, 1, ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_3 ) допомогу на поховання пенсіонера ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та значиться в централізованій підсистемі «Призначення та виплаті пенсії» в межах ІКІС ПФУ як ОСОБА_3 , в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик