Справа № 140/12068/23
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року ЛуцькСправа № 140/12068/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Смокович В. І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01 вересня 1980 року по 01 липня 1984 року та проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року; зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати позивачу до стажу роботи, який дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці половину строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01 вересня 1980 року по 01 липня 1984 року та провести позивачу з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 01 вересня 1980 року по 01 липня 1984 року навчалася на денному відділенні Харківського юридичного інституту імені Ф. Дзержинського. З 09 вересня 1985 року перебувала на посаді судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області. Постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року звільнена з посади судді у відставку, 04 жовтня 2016 року рішенням Ковельського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

ГУ ПФУ у Волинській області проведено з 19 лютого 2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області № 269 від 24 лютого 2020 року, однак при здійсненні такого перерахунку позивачу не враховано до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання половини строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01 вересня 1980 року по 01 липня 1984 року, внаслідок чого не проведено з 19 лютого 2020 року у належному розмірі перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З такими діями відповідача ОСОБА_1 не погоджується, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України, з огляду на що просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 17).

Ухвала про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та доданими документами були направлені на адресу відповідача та отримані ним в зареєстрованому електронному кабінеті в системі «Електронний суд» 06 червня 2023 року та 30 травня 2023 року відповідно, про що свідчать довідки про доставку електронних листів (арк. спр. 16, 17).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, доказів у спростування позовних вимог не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.

У зв`язку із ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд, керуючись вимогами частини шостої статті 162 КАС України, дійшов висновку про можливість розгляду даного спору за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши доводи позивача у позовній заяві, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує щомісячне довічне грошового утримання.

Позивач у період часу з 01 вересня 1980 року по 01 липня 1984 року навчалась на денній формі навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф. Дзержинського за спеціальністю «правознавство», після закінченні інституту ОСОБА_1 присвоєна кваліфікація юриста. Дані обставини підтверджується записами в трудовій книжці позивача та дипломом серії НОМЕР_1 від 27 червня 1984 року (арк. спр. 7 8, 9).

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, стаж роботи на посаді судді становить 31 рік 3 місяці 13 днів.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року по справі № 140/8236/20, яке набрало законної сили 22 жовтня 2020 року визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 11 березня 2020 року №61 про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Волинській області від 24 лютого 2020 року №269, з урахуванням фактично виплачених сум.

На звернення позивача щодо врахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, ГУ ПФУ у Волинській області у листі № 10286-10811/А-02/8-0300/23 від 21 квітня 2023 року повідомило про відмову у задоволенні вимог, викладених у зверненні.

У цьому ж листі зазначено, що позивачу на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року по справі № 140/8236/20 проведено з 19 лютого 2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області № 269 від 24 лютого 2020 року з урахуванням фактично виплачених сум (арк. спр. 10).

Вважаючи, дії відповідача щодо не зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01 вересня 1980 року по 01 липня 1984 року при перерахунку такого утримання на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року по справі № 140/8236/20 і як наслідок не здійснення повного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням навчанням часу навчання позивача у вищому навчальному закладі протиправними, ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх прав з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Статтею 130 Основного Закону України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі також - Закон №1402-VIII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за № 1402-VІІІ від 02 червня 2016 року (в редакції чинній на момент звільнення позивача) встановлено, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з пунктом 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за № 1402-VІІІ, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Згідно з пунктом 11 розділу ХІІІ Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VІ (в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України за №584/95 від 10.07.1995 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Таким чином, на час роботи ОСОБА_1 на посаді судді, питання визначення стажу, який дає право на відставку судді, регулювалося частиною 4 статті 43 Закону № 2862-ХІІ та Указом Президента України за №584/95, які встановлювали виключний перелік посад, робота на яких підлягала зарахуванню до стажу, що дає право на відставку судді.

Також, згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» за № 865 від 03 вересня 2005 року (в редакції чинній, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України за №1097 від 01 грудня 2010 року) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зараховується, крім суддівського стажу, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби, іншого стажу, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці не передбачено.

Вказаний висновок узгоджується із правою позицією, викладеною, зокрема у постановах Верховного Суду від 24 березня 2020 року у справі №559/512/17, від 29 квітня 2020 року у справі №426/12415/16-а, від 18 червня 2020 року у справі №498/337/17, від 20 квітня 2021 року №344/5707/19.

Як слідує із трудової книжки позивача та диплому серії НОМЕР_1 від 27 червня 1984 року ОСОБА_1 у період з 01 вересня 1980 по 01 липня 1984 навчалася у Харківському юридичному інституті (арк. спр. 7 8, 9).

Суд в силу приписів пункту 3 частини першої статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Враховуючи наведені норми права та обставини справи, суд вважає, що відповідачем безпідставно не зараховано до стажу роботи позивача як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01 вересня 1980 року по 01 липня 1984 року.

За таких обставин, суд вважає протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи позивача, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01 вересня 1980 року по 01 липня 1984 року та перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року, тобто з часу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яким не враховано позивачу до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання у цьому закладі та який здійснений на виконання Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року по справі № 140/8236/20.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Суд враховує, що відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на природу та підстави даного спору та, оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, - суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці половину строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01 вересня 1980 по 01 липня 1984 та провести позивачу з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з врахуванням фактично виплачених сум.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій щодо не зарахування позивачу до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці половину строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01 вересня 1980 по 01 липня 1984 і як наслідок не провів повного перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок), який сплачений відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 26 травня 2023 року (арк. спр. 4) та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 13).

Керуючись статтями 72-77, 90, 243-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01 вересня 1980 року по 01 липня 1984 року та проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці половину строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01 вересня 1980 року по 01 липня 1984 року та провести ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з врахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судовий збір у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович