Справа № 420/17098/23
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

05 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про визнання протиправним та скасування рішення від 26.05.2023 № V-004/2023,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 26 травня 2023 року № V-004/2023 (індивідуальний акт).

Ухвалою від 03.08.2023 поновлено позивачу строк на звернення до суду та відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем у встановлений судом строк подано відзив, який надійшов до суду 31.08.2023.

Разом з відзивом на позовну заяву до суду від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

Позивач по суті заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду заперечує та зазначає, що подання заяви для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин є формою зловживання процесуальними правами, яка прямо передбачена п. 1 ч. 2 ст. 45 КАС України.

Вирішуючи вказані клопотання, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 7 ст. 52 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути оскаржено до суду протягом тридцяти днів з дня його прийняття.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 41 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» рішення оголошується на засіданні дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Копія рішення надсилається або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом трьох робочих днів з дня прийняття рішення.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При застосуванні процесуальних норм (зокрема щодо дотримання строку звернення до суду) слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 р., набула чинності для України 11.09.1997 р.) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (заява №20347/03 §35) зазначено "… пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності…".

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.".

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В даному випадку регулювання з боку держави полягає у встановлені строків звернення з позовом до суду.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Предметом даного позову є визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 26 травня 2023 року № V-004/2023.

Судом встановлено, що супровідний лист про направлення вказаного рішення був датований 19.06.2023, а саме рішення надіслано лише 20.06.2023 на електронну адресу позивача.

При відкритті провадження суд прийшов до висновку, що строк звернення до суду не пропущений.

В даному випадку рішення від 26.05.2023 року надіслано на адресу позивача лише 20.06.2023, практично вичерпавши 30-денний строк на оскарження цього рішення, що підтверджується матеріалами справи.

Про порушення своїх прав позивач дізнався 20.06.2023, а з позовом він звернувся до суду 07.07.2023, про що свідчить штемпель на конверті.

Ця обставина є об`єктивно непереборною, не залежить від волевиявлення позивача, пов`язана з перешкодами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджена належними доказами.

З огляду на викладене суд в ухвалі від 03.08.2023 дійшов висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду та поновив пропущений строк звернення до суду.

З врахуванням наведеного, суд не знайшов правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Щодо клопотання про застосування до представника відповідача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу за подання заяви про вирішення процесуального питання, яке вже вирішено судом, суд зазначає наступне.

Частинами 1, 2, 3, 5, 6 статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасники справи мають право:

1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень;

2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам;

3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб;

4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти;

5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Учасники справи зобов`язані:

1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу;

2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;

3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою;

4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;

5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;

6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки;

7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Так само, статтею 45 КАС України установлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

При цьому, указаною статтею визначено, що зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з приписами п. 1 ч. 2 ст. 45 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Так, дійсно, ухвалою суду від 03.08.2023 вирішено питання щодо поновлення строків звернення до суду з даним позовом.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, заявлене клопотання про залишення позовної заяви без розгляду не є зловживанням процесуальними правами, оскільки ч. 4 ст. 123 КАС України передбачені наслідки пропущення строків звернення до суду у випадку передчасного висновку про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, оскільки відсутні ознаки зловживання процесуальними правами представником відповідача, то і підстави для застосування процесуального примусу у вигляді штрафу також відсутні.

Керуючись ст. 45, 121, 240, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про залишення позовної заяви без розгляду.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А.С. Пекний