Справа № 560/12287/23
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

06 вересня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якій просить:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , заповненої 06.07.1978 року.

2. Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №9 від 10.02.2023 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

3. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , заповненої 06.07.1978 року.

4. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в пільговому порядку (день за два як район крайньої півночі) періоди роботи з 20.08.1988 - 19.07.1994 - помічником бурильного і експедиційного і розвідувального буріння на нафту і газ 4 р. у Експериментальній експедиції глибокого експлуатаційного буріння на НПО «Буріння»; 30.03.1996 - 29.07.2002 - оператором підземного ремонту скважин в цеху підземних скважин Акціонерного товариства «Ноябськнафтогаз» (в процесі реорганізації ВАТ «Сутормінськнафта» яке було перейменовано Територіальний проект з видобутку нафти «Сутормінськнафт»; з 30.07.2002 року - 11.04.2012 року - оператор підземного ремонту скважин 5 розряду, помічником бурильника капітального ремонту скважин 4 розряду, помічником бурильника капітального ремонту скважин 5 розряду ТОВ «Капітан ремонт скважин - Сервіс» (район крайньої півночі).

5. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію по втраті годувальника з 28.02.2023 року.

Позовні вимоги мотивові тим, що позивач 06.02.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зазначає, що трудовою книжкою підтверджується достатній для призначення пенсії стаж роботи померлого годувальника. Проте всупереч чинному законодавству до стажу не всі періоди такого були зараховані.

Ухвалою суду від 10.07.2023 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 04.08.2023 подало відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.02.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10.02.2023 № 29 відмовлено ОСОБА_1 , у призначенні на пенсію по втраті годувальника у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу у померлого годувальника Закону № 1058-IV, про що позивача повідомлено листом головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 2200-0218-8/13273 від 21.02.2023. Зазначає, що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

У відзиві також заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Враховуючи те, що дана справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 04.08.2023 подало відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що відповідно до частини 1 статті 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності особи, визнані інвалідами після досягнення пенсійного віку, мають право на пенсію по інвалідності за наявністю 15 років страхового стажу. Зазначає, що 06.02.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10.02.2023 № 29 відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні на пенсію по втраті годувальника у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу у померлого годувальника Закону № 1058-IV. До страхового стажу померлого годувальника не враховані періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 дата заповнення 06.07.1978 року, оскільки запис на титульній сторінці про дату народження містить інформацію тільки про рік народження «1962», а число та місяць народження дописано іншою пастою та почерком. Стаж померлого годувальника становить 06 років 11 місяців 15 днів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.02.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10.02.2023 № 29 відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника з підстав відсутності необхідного страхового стажу у померлого годувальника Закону № 1058-IV, про що позивача повідомлено листом головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 2200-0218-8/13273 від 21.02.2023.

До страхового стажу померлого годувальника не враховані періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 дата заповнення 06.07.1978 року, оскільки запис на титульній сторінці про дату народження містить інформацію тільки про рік народження «1962», а число та місяць народження дописано іншою пастою та почерком.

Відповідно до Рішення головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10.02.2023 № 29 стаж померлого годувальника становить 06 років 11 місяців 15 днів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини другої статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 25.11.1997 № 6-зп Суд зазначив, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Окрім того, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

При цьому обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

За правилами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Щодо вимоги позивача зарахувати в пільговому порядку (день за два як район крайньої півночі) періоди роботи з 20.08.1988 по 19.07.1994 у Експериментальній експедиції глибокого експлуатаційного буріння на НПО «Буріння», з 30.03.1996 по 29.07.2002 в цеху підземних скважин АТ «Ноябськнафтогаз» (в процесі реорганізації ВАТ «Ноябськнафтогаз» ВАТ «Сибірська нафтова компанія»), з 30.07.2002 по 11.04.2012 ТОВ «Капітан ремонтскважин Сервіс», суд зазначає наступне.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» унормовано, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії ВР СРСР від 29 вересня 1967 року було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Питання обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, було врегульовано Положенням про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року №590, Указами Президії Верховної Ради СРСР від 1 серпня 1945 року «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі», від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року №530/П-28.

Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин:

1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях;

2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29 вересня 1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 19.04.2022 у справі №300/756/19, від 18.11.2021 у справі №348/1366/17 та від 28.12.2021 у справі № 265/64/17.

Крім того, суд зазначає, що зазначеними Указами передбачено, що періоди роботи в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, з 1 березня 1960 року до 1 січня 1991 року зараховуються в стаж роботи в півторакратному розмірі, а періоди роботи після 1 січня 1991 року зараховуються лише в одинарному розмірі.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу ОСОБА_2 періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 20.08.1988 по 31.12.1990 у пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців та зарахувати в одинарному розмірі періоди роботи: з 01.01.1991 по 19.07.1994; з 30.03.1996 по 29.07.2002; з 30.07.2002 по 11.04.2012.

Щодо вимоги позивача призначити пенсію по втраті годувальника, суд зазначає наступне.

За змістом статті 36 Закону №1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, тобто 15 років страхового стажу у померлого годувальника.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10.02.2023 № 29 стаж померлого годувальника становить 06 років 11 місяців 15 днів.

З урахуванням періодів роботи, які підлягають зарахуванню, загальний страховий стаж померлого годувальника (станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії від 06.02.2023) становить значно більше 15 років, що є достатнім для призначення позивачу пенсії по втраті годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, а саме пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оскільки позивач 06.02.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія йому повинна бути призначена з 28.01.2023 року.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" та не сплачував його, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо незарахування до страхового стажу при призначенні ОСОБА_1 періодів роботи згідно копії трудової книжки НОМЕР_2 від 06.07.1978.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10.02.2023 № 29.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу ОСОБА_2 періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 20.08.1988 по 31.12.1990 у пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців та зарахувати в одинарному розмірі періоди роботи: з 01.01.1991 по 19.07.1994; з 30.03.1996 по 29.07.2002; з 30.07.2002 по 11.04.2012.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити і виплатити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 28.01.2023.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29001 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область , код ЄДРПОУ - 13322403)

Головуючий суддя О.О. Михайлов