Справа № 360/440/23
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року справа №360/440/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гаврищук Т.Г., Гайдара А.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року у справі № 360/440/23 (головуючий І інстанції Пляшкова К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФУ України в Харківській області від 21 січня 2022 року № 91 Про відмову у призначенні пенсії позивачу;

- зобов`язати ГУПФУ в Луганській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до частини третьої статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 05 листопада 2021 року та виплатити заборгованість, яка утворилася за період з 05 листопада 2021 року по 06 липня 2022 року.

В обґрунтування позову зазначив, що перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України (м. Сєвєродонецьк) Луганської області, отримує пенсії за віком відповідно до ст. 114 Закону № 1058.

Пенсія призначена за результатами повторного звернення позивача до органів Пенсійного фонду з 06 липня 2022 року.

Проте, вперше позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах до пенсійного органу 14 січня 2022 року, що не перевищувало 3-х місяців з дня досягнення пенсійного віку на пільгових умовах, надавши всі відповідні документи.

За наслідками розгляду документів ГУ ПФУ в Харківській області 21 січня 2022 року прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю пільгового стажу, про що позивач дізнався від працівників пенсійного органу в усній формі.

В зв`язку з проведенням бойових дій у місті Сєвєродонецьку Луганської області позивач з родиною евакуюватися до Дніпропетровської області.

На чисельні запити до різних територіальних управлінь ПФУ щодо стану розгляду його документів про призначення пенсії він отримав відповіді, зо в зв`язку з введенням воєнного стану та з метою захисту персональної інформації, відсутня можливість перегляду завантажених документів, отже за призначенням пенсії необхідно звертатися повторно.

За таких обставин, 06 липня 2022 року позивач повторно звернувся до відділу обслуговування громадян (сервісного центру № 8) ГУПФУ в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком. Заява опрацьована за принципом екстериторіальності спеціалістами ГУПФУ в Дніпропетровській області, пенсію призначено з 06 липня 2022 року.

Проте, вісім місяців соціального захисту позивача, гарантованого Конституцією України у вигляді пенсійного забезпечення, було втрачено.

Жодного разу до відповідей територіальних органів Пенсійного фонду України не було додано самого рішення суб`єкта владних повноважень, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Не направлялось/не вручалось таке рішення йому і окремо. Копію оскаржуваного рішення отримано тільки у відповідь на адвокатський запит.

Отримавши рішення від 21 січня 2022 року № 91, позивач дізнався, що йому не зараховано до пільгового стажу роботи за списком № 1 період роботи з 23 жовтня 1989 року по 27 вересня 1993 року, оскільки відсутні накази про результати атестації робочого місця.

Рішення про відмову в призначенні пенсії від 21 січня 2022 року є протиправним, оскільки записами трудової книжки та довідко про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії від 19 липня 2021 року № 287, іншими наданими документами підтверджено пільговий характер роботи позивача у спірний період, а також належне проведення атестації робочих місць.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21 січня 2022 року № 91 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , змінивши дату призначення пенсії з 06 липня 2022 року на 06 листопада 2021 року, та виплатити заборгованість по пенсії, яка утворилася в період з 06 листопада 2021 року по 05 липня 2022 року включно.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 858,88 грн.

Не погодившись з рішенням, відповідач ГУ ПФУ в Луганській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд не звернув уваги, що за принципом екстериторіальності заяву позивача розглядало ГУ ПФУ в Харківській області, тому суд першої інстанції безпідставно зобов`язав ГУ ПФУ в Луганській області здійснити перерахунок пенсії позивачу.

Зобов`язуючи здійснити перерахунок пенсії позивачу, суд першої інстанції втрутився в дискреційні повноваження пенсійного органу.

Позивачем та відповідачем ГУ ПФУ в Харківській області рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача ГУ ПФУ в Луганській області.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

14 січня 2022 року позивач, через представника відділу кадрів ПрАТ Сєвєродонецьке об`єднання Азот звернувся до УПФУ в Луганській області з заявою за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону № 1058.

За принципом екстериторіальності для розгляду заяви позивача про призначення пенсії визначено структурний підрозділ Пенсійного фонду України - ГУПФУ в Харківській області.

За наслідками розгляду заяви позивача та наданих ним документів ГУ ПФУ в Харківській області прийнято рішення від 21 січня 2022 року № 91, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

В рішенні зазначено, що вік заявника 58 років 02 місяці, необхідний страховий стаж становить 25 років, необхідний пільговий стаж становить 10 років.

Страховий стаж заявника становить 38 років 07 місяців 29 днів, пільговий стаж заявника за списком № 2 становить 02 роки 04 місяці 01 день, пільговий стаж заявника за списком № 1 відсутній.

До пільгового стажу роботи за списком № 1 не зараховано періоди з 23 жовтня 1989 року по 27 вересня 1993 року згідно із довідкою від 19 липня 2021 року № 287, оскільки відсутні накази про результати атестації робочого місця з переліком відділів та посад, первинні документи, в довідці не зазначено проходження атестації вперше.

Рішення ГУПФУ в Харківській області від 21 січня 2022 року № 91 отримано представником позивача тільки 25 квітня 2023 року.

Позивач звернувся до ПФУ з заявою від 06.05.2022 про повторний розгляд питання щодо призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за заявою від 14.01.2022, оскільки позивачем надано повний пакет документів, які підтверджують наявність в нього пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

Листом від 23 травня 2022 року ГУ ПФУ в Луганській області повідомило позивача, що його електронну пенсійну справу перевірено стосовно правомірності винесеного ГУПФУ в Харківській області рішення про відмову від 21 січня 2022 року.

В зв`язку з введенням воєнного стану та з метою захисту персональної інформації, на теперішній час відсутня можливість перегляду завантаженого переліку документів для їх повного аналізу, в зв`язку з чим неможливо перевірити правильність обчислення пільгового стажу. Рекомендовано звернутися із всіма необхідними документами для подання повторної заяви про призначення пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України або разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту, через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України.

Листом від 06 червня 2022 року ГУПФУ в Дніпропетровській області повідомило позивача, що він не перебуває в них на обліку, а тому відсутня можливість надати інформацію про пенсійне забезпечення з урахуванням конфіденційної інформації про особу. Також рекомендовано звернутися за призначенням пенсії повторно.

Листом від 14 червня 2022 року Департамент пенсійного забезпечення ПФУ, розглянувши звернення позивача від 06 травня 2022 року, повідомив, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану для мінімізації ризиків щодо розголошення інформації пенсіонера, доступ до електронних пенсійних справ обмежено. Для визначення права на призначення пенсії рекомендовано надати копії документів, надані до заяви про призначення пенсії від 14 січня 2022 року, які придатні для сприйняття їх змісту.

06 липня 2022 року ОСОБА_1 повторно звернувся до ГУПФУ в Дніпропетровській області із заявою за призначенням пенсії за віком, надавши пакет документів.

Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 14 липня 2022 року № 91 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 06 липня 2022 року.

Страховий стаж ОСОБА_1 з урахуванням перетину періодів складає 38 років 10 місяців 20 днів, крім того додаткові роки за списком 1 - 03 роки, всього для розрахунку 41 рік 11 місяців 00 днів.

До страхового стажу, що дає право на зниження пенсійного віку зараховано роботу за списком № 2 06 років 03 місяці 07 днів, у тому числі: робота за списком № 2 з 17 березня 1987 року по 17 липня 1989 року (02 роки 04 місяці 01 день); робота за списком № 1 з 23 жовтня 1989 року по 31 рудня 1991 року (02 роки 02 місяці 09 днів); робота за списком № 1 з 01 січня 1992 року по 27 вересня 1993 року (01 рік 08 місяців 27 днів).

Трудова книжка позивача від 23 березня 1963 року серії НОМЕР_2 свідчить, що позивач працював з 23 жовтня 1989 року (наказ від 23 жовтня 1989 року № 112к) по 27 вересня 1993 року (наказ від 27 вересня 1993 року № 108-к) в Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні Азот за професією майстра з ремонту цеха ацетилену (записи №№ 5-6).

Відповідно до довідки ПрАТ Сєвєродонецьке об`єднання Азот від 19 липня 2021 року № 287 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ОСОБА_1 працював повний робочий день на Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні Азот і за період з 23 жовтня 1989 року по 27 вересня 1993 року виконував виробництво хімічне, вуглеводнів та їх сполук, за професією майстер з ремонту (зайнятий на ремонті, профілактиці та обслуговуванні технологічного обладнання) цеху ацетилену, що передбачена списком 1 розділ VIII підрозділ 1 пункт 1080А010 постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 (03 роки 11 місяців 04 дні). Підстави для видачі: штатний розклад, накази по підприємству, особова картка форми П-2, розрахунково-платіжні відомості за 1989-1993 роки, наказ про проведення атестації робочих місць за умовами праці від 04 липня 1994 року № 437.

Згідно із випискою з наказу Сєвєродонецького виробничого об`єднання Азот від 04 липня 1994 року № 437 та листом Управління праці та соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації від 17 квітня 2004 року № 6/3365 професія майстер з ремонту (зайнятий на ремонті, профілактиці та обслуговуванні технологічного обладнання) цеху ацетилену дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно із списком № 1 за результатами атестації робочих місць; відділом державної експертизи умов праці досліджено наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці від 04 липня 1994 року № 437 та встановлено, що атестація проведена у відповідності з вимогами Методичних рекомендацій з її проведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.09.1992 № 41.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що ГУ ПФУ в Харківській області при прийнятті рішення помилково керувалося положеннями ч.3 ст.114 Закону №1058, оскільки позивач звертався із заявою про призначення пенсії за списком № 2, умови призначення якої визначені п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.

Зобов`язуючи ГУ ПФУ в Луганській області здійснити перерахунок пенсії суд першої інстанції послався на не надання доказів того, що відповідач ГУ ПФУ в Луганській області, як орган, до якого подано заяву про призначення пенсії, вчинив будь-яких дії щодо визначення за принципом екстериторіальності іншого територіального органу, що призначає пенсію.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Щодо доводів відповідача ГУ ПФУ в Луганській області про втручання в дискреційні повноваження пенсійного органу суд зазначає наступне.

Згідно зі змісту Рекомендації № R(80) 2 Комітету Міністрів державам - членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснити з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень, те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящих в ієрархії нормативно - правовим актам. Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межи завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Право на судовий захист гарантовано статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Тобто, для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, необхідно встановити, що оскаржуваними рішенням чи діянням суб`єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи або особи в інтересах якої вона звертається.

При цьому, як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Так, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Натомість, у даній справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, зокрема, здійснювати перерахунок за наданою довідкою чи ні.

Отже, правомірним у даному випадку є лише один варіант поведінки, залежно від фактичних обставин.

Таким чином, з огляду на протиправне рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, при наявності факту призначення пенсії позивачу за його повторною заявою від 06 липня 2022 року, - суд вважає правильним обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача - зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , змінивши дату призначення пенсії з 06 липня 2022 року на 06 листопада 2021 року, та виплатити заборгованість по пенсії, яка утворилася в період з 06 листопада 2021 року по 05 липня 2022 року включно.

Щодо доводів апелянта, що питання про перерахунок пенсії позивачу відповідно до екстериторіальності розподілу повинно вирішувати ГУ ПФУ в Харківській області суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про перерахунок пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо розгляду заяви позивача є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову.

Таким чином, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зобов`язано здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , змінивши дату призначення пенсії з 06 липня 2022 року на 06 листопада 2021 року, та виплатити заборгованість по пенсії, яка утворилася в період з 06 листопада 2021 року по 05 липня 2022 року включно.

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову в призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

За таких обставин рішення суду першої інстанції необхідно змінити, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Здійснюючі апеляційний розгляд справи в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення суду першої інстанції.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 139, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року у справі № 360/440/23 задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року у справі № 360/440/23 змінити.

Абзац третій резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року у справі № 360/440/23 викласти в наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, адреса: 61022, м. Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ), змінивши дату призначення пенсії з 06 липня 2022 року на 06 листопада 2021 року, та виплатити заборгованість по пенсії, яка утворилася в період з 06 листопада 2021 року по 05 липня 2022 року включно».

В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року у справі № 360/440/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 04 вересня 2023 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

А.В. Гайдар