Справа № 160/16228/23
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вінницька митниця, про визнання протиправною та скасування постанови,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати Постанову Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі відповідач) про відкриття виконавчого провадження №72064390 від 20.06.2023 року зі стягнення з позивача штрафу на користь Вінницької митниці.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.06.2023 року позивач з веб-порталу Автоматизованої системи виконавчих проваджень дізнався про постанову відповідача від 20.06.2023 року, якою відкрито виконавче провадження №72064390 з виконання постанови в.о. начальника Вінницької митниці Дудорової Т.Ю. у справі про порушення митних правил №0152/401000/2023 від 07.03.2023 року. Постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.471 МК України та накладено штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень. Позивач вважає постанову відповідача протиправною, оскільки прийнята із пропуском визначеного законом строку. Крім того, зазначає, що постанова в.о. начальника Вінницької митниці Дудорової Т.Ю. у справі про порушення митних правил №0151/401000/2023 від 07.03.2023 року не містить реєстраційного номера облікової картки платника податків боржника, що в свою чергу є порушенням п.6) ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а тому державний виконавець не мав законних підстав для відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваної постанови від 20.06.2023 року.
Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
На виконання ухвали суду, позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 25.08.2023 року позов прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження.
Відповідач та третя особа про розгляд справи повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного листа до електронного кабінету.
В ухвалі суду від 25.08.2023 року відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов до 31.08.2023 року включно, разом із доказами, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Відповідач правом подачі візиву на позов не скористався.
Третя особа правом подачі пояснень щодо предмета спору не скористалась. У відповідності до ч.6 ст.162 та ст.165 КАС України, суд розглядає справу за наявними у ній доказами.
Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.
27.06.2023 року ОСОБА_1 з веб-порталу Автоматизованої системи виконавчих проваджень стало відомо що Першим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 20.06.2023 року відкрито виконавче провадження №72064390 з виконання Постанови в.о. начальника Вінницької митниці Дудорової Т.Ю. у справі про порушення митних правил №0151/401000/2023 від 07.03.2023 року, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.471 МК України та накладено штраф в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Вважаючи протиправною постанову відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав, свобод та інтересів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення.
Згідно із ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.
У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.
Верховним Судом України у справі №6-45цс14 була викладена Правова позиція від 21.05.2014р. та зазначено, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, розглянувши 29.04.2021р. справу №686/3941/19 зробив висновок, що пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцю під час здійснення виконавчого провадження надано право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.
Відсутність у виконавчому документі відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документа без прийняття до виконання.
Отже, державний виконавець Черниш К.В., маючи достатній обсяг прав, визначених ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», за необхідності, мала можливість самостійно отримати інформацію щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника.
При цьому, сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника, на що в позовній заяві посилається представник позивача, не є підставою для повернення виконавчого документу без прийняття до виконання.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Позивач не надав доказів та не спростував факту складання відносно нього постанови в.о. начальника Вінницької митниці Дудорової Т.Ю. у справі про порушення митних правил №0152/401000/2023 від 07.03.2023 року.
Також, позивачем не надано, а в матеріалах справи відсутні докази оскарження постанови третьої особи.
Обґрунтування у позові щодо прийняття відповідачем оспорюваної постанови з пропуском визначеного законом строку не знайшли підтвердження в ході розгляду спору, з огляду на наступне.
Згідно п.7 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: рішень інших державних органів, які законом визнані виконавчими документами.
Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (п.2 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII).
Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (ч.1 ст.12 Закону №1404-VIII).
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (ч.2 ст.12 Закону №1404-VIII).
Згідно ст.11 Закону №1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.
Статтею 534 Митного кодексу України передбачено, що постанови митних органів про накладення адміністративних стягнень за порушення митних правил є обов`язковими для виконання.
Відповідно до ч.1 ст.535 Митного кодексу України, постанова митного органу про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил підлягає виконанню після закінчення строку оскарження, зазначеного у статті 529 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.539 Митного кодексу України, штраф повинен бути сплачений особою, яка вчинила порушення митних правил, не пізніше 15 днів з дня вручення або надіслання їй копії постанови митного органу про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше 15 днів з дня залишення скарги (адміністративного позову) без задоволення.
Частиною першою статті 540 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо штраф не буде сплачено у строки, встановлені статтею 539 цього Кодексу, постанова митного органу або суду (судді) надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання або роботи порушника або за місцезнаходженням його майна.
Згідно копії постанови в.о. начальника Вінницької митниці Дудорової Т.Ю. у справі про порушення митних правил №0152/401000/2023 від 07.03.2023 року, яка додана до позовної заяви, дата набрання постановою законної сили - 18.03.2023 року, а строк пред`явлення до виконання 18.06.2023 року.
Отже, доводи позивача щодо спливу строку звернення до виконання постанови третьої особи є 07.06.2023 року не підтверджені та судом не приймаються.
Судом встановлено, що постанова третьої особи була направлена відповідачу разом із заявою Вінницької митниці №7.12-1/20-01/8.19/3892 від 29.05.2023 року та отримана 19.06.2023 року.
Таким чином, строк, встановлений для пред`явлення до примусового виконання постанови в.о. начальника Вінницької митниці Дудорової Т.Ю. у справі про порушення митних правил №0152/401000/2023 від 07.03.2023 року, як виконавчого документа, на час пред`явлення до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не закінчився.
При цьому, суд вказує, що днем пред`явлення виконавчого документа до виконання є день відправлення його засобами поштового зв`язку, а не день отримання (реєстрації) виконавчою службою виконавчого документа.
Отже, доводи позивача щодо пропуску Вінницькою митницею строку пред`явлення до виконання виконавчого документу постанови в.о. начальника Вінницької митниці Дудорової Т.Ю. у справі про порушення митних правил №0152/401000/2023 від 07.03.2023 року - є безпідставними.
З огляду на викладене, стягувачем дотримано строк пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання, у зв`язку із чим у державного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу.
Наведені позивачем у позовній заяві доводи, не спростовують факту скоєння адміністративного правопорушення та не доводять протиправності постанови відповідача від 20.06.2023 про відкриття виконавчого провадження №72064390.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 .
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, не підлягають відшкодуванню на користь позивача судові витрати.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 90, 139, 241-246, 262, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вінницька митниця про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова