Справа № 260/7041/23
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 вересня 2023 року м. Ужгород№ 260/7041/23
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яким просить суд :

- визнати протиправною відмову державного виконавця Лебідь В.О., від 03.08.2023 року «Про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання» відділу державної виконавчої служби в м. Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до п.7 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження»;

- розглянути повторно звернення ОСОБА_1 щодо взяття до виконання та відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №260/4204/22, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом 01.08.2023 року в частині скасування п.14 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2022 № 157 (по стройовій частині) в частині припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01 липня 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Закарпатським окружним адміністративним судом у справі №260/4204/22 прийнято рішення про визнання протиправним та скасування п.14 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2022 №157 (по стройовій частині) в частині припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01 липня 2022 року.

02.08.2023 року позивачем було отримано виконавчий лист №260/4204/22, виданий Закарпатським окружним адміністративним судом 01.08.2023 року і пред`явлено до виконання відповідачу 02.08.2023 року, в частині щодо скасування п. 14 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2022 № 157 (по стройовій частині) в частині припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01 липня 2022 року.

07.08.2023 року позивачеві було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, відповідно до п.7 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто з підстав того, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення.

Позивач вважає протиправною винесену відмову державним виконавцем Лебідь В.О., від 03.08.2023 року «про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання».

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого не погоджується з даним адміністративним позовом та зокрема зазначив, що 01.08.2023 року ОСОБА_1 подано до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про відкриття виконавчого провадження та виконавчий лист №260/4204/22 від 01.08.2023 p., виданий Закарпатським окружним адміністративним судом, в якому було зазначено: ''Визнати противоправним та скасувати п. 14 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2022 року №157 (по стройовій частині) в частині припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01 липня 2022 року".

03.08.2023 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лебідь В.О., керуючись п.7 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено повідомлення про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки рішення адміністративного суду, яке було зазначено у виконавчому листі від №260/4204/22 від 01.08.2023 p., не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Представник відповідача вважає, що виконавчий документ стосується лише визнання противоправним п.14 наказу командира військової частини та скасування його в частині припинення нарахування та виплати, тобто вищевказаним виконавчим документом не передбачено дій зобов`язального характеру відносно боржника або стягнення коштів на користь ОСОБА_1 , відтак підстав для задоволення позовної заяви відсутні.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, однак ними були подані клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вказане, суд вважає, що вжито всіх заходів для належного повідомлення сторін про дату, час та місце проведення судового засідання, не вбачає причин для відкладення розгляду справи та вважає за доцільне розглянути справу за відсутності сторін, в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі 260/4204/22 від 01 березня 2022 року, залишеного без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2023 року, Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Сил територіальної оборони України 101-ї ОБрТрО Регіонального управління "Захід" про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано п.14 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2022 №157 (по стройовій частині) в частині припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01 липня 2022 року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Сил територіальної оборони України 101-ї Обр ТрО Регіонального управління "Захід" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01 липня 2022 року по 18 липня 2022 року включно.

01 серпня 2023 року Закарпатським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №260/4204/21/2023, в частині, щодо визнання протиправним та скасування п.14 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2022 №157 (по стройовій частині), в частині припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01 липня 2022 року;

01 серпня 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №260/4204/21/2023 від 01.08.2023р.

03 серпня 2023 року Відділом ДВС у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку з тим, що виконання виконавчого листа №260/4204/21/2023 від 01.08.2023 року не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Як вбачається із виконавчого листа №260/4204/21/2023, такий не передбачає застосування жодного заходу примусового виконання, які зазначені в ст.10 Закону України "Про виконавче провадження", відтак не належить до категорії зобов`язальних, оскільки не містить жодних вказівок щодо зобов`язання боржника особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Разом з тим, суд зауважує, що виконавчий лист №260/4204/21/2023 від 01.08.2023 року не підлягає до примусового виконання відділами ДВС, оскільки п.14 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2022 №157 (по стройовій частині) в частині припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01 липня 2022 року, вже скасований судовим рішенням, яке набрало законної сили 21 червня 2023 року.

Відповідно до п.7 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Відтак, суд вважає дії виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття такого до виконання є правомірними та такими, що вчинені в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналогічного висновку дійшов Восьмий апеляційний адміністративний суд у Постанові від 16 серпня 2022 року (справа № 260/3106/21).

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст.77 КАС України закріплено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справи про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вказаного та керуючись ст.9, 14, 90, 139, 242-246, 265, 271, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк