Справа № 360/1111/22
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

06 вересня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/1111/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2022 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, відповідно до якої позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 27.06.2018;

зобов`язати Луганський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 27.06.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 27.07.2015 по 27.06.2018 позивач проходив військову службу у Луганському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. 08 квітня 2016 року позивачу було видано посвідчення учасника бойових дій. У зв`язку з позицією Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо трактування положень Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» та з настанням особливого періоду позивач не мав змоги скористатися додатковою відпусткою із збереженням заробітної плати, компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій позивачу не виплачувалась у повному обсязі.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача з метою отримання належної йому грошової компенсації за дні невикористаної відпустки, передбаченої пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту», але відповіді так і не отримав.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Ухвалою суду від 15.02.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

З 24 лютого 2022 року тимчасово зупинено роботу Луганського окружного адміністративного суду до особового розпорядження голови Луганського окружного адміністративного суду відповідно до наказу голови суду від 24 лютого 2022 року № 8/С-од. З 02 травня 2022 року Луганський окружний адміністративний суд на період воєнного стану працює в дистанційному режимі.

Ухвалою суду від 17.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 10.06.2022 зупинено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвалою суду від 22.08.2023 поновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 17 травня 2022 року про відкриття провадження в адміністративній справі, зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі надіслати (надати) суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів, а також надати суду: довідку щодо проходження служби позивачем, та накази про прийняття та звільнення позивача (виключення зі списків); докази виплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 27.06.2018 або довідку щодо невиплати такої компенсації.

Ухвала про відкриття провадження та ухвала про зупинення провадження у справі надіслані відповідачу електронною поштою на його електронну адресу та доставлені останньому 18.05.2022 та 10.06.2022, що підтверджено довідками про доставку процесуального документа в електронній формі.

Відповідач вимоги ухвали суду від 17 травня 2022 року про відкриття провадження у справі не виконав, відзив та витребувані цією ухвалою документи не надав, причини неподання витребуваних документів не повідомив, правом подати відзив не скористався.

Ухвалою суду від 22.08.2023 повторно запропоновано Луганському обласному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки надати на офіційну електрону адресу суду або за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного підпису, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали відзив на позовну заяву разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та доказами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів.

Зобов`язано відповідача подати на офіційну електрону адресу суду або за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного підпису, у строк протягом 10 календарних днів з дня отримання цієї ухвали такі докази: довідку щодо проходження служби позивачем, а також накази про прийняття та звільнення позивача (виключення зі списків); докази виплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 27.06.2018 або довідку щодо невиплати такої компенсації.

На виконання вищевказаної ухвали, представником відповідача 01.09.2023 надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог, з огляду на таке.

Право на грошове відшкодування невикористаної відпустки виникає у військовослужбовця тільки під час звільнення, але як вбачається з поданого позову позивача не було звільнено з Лав Збройних Сил України, що підтверджується копією наказу №106 від 27.06.2018, а лише переведено до іншого підрозділу, де він і продовжив військову службу.

Відповідач зазначає, що грошова компенсація, як соціальна гарантія, може бути виплачена у разі наявності відповідного права на відпустку. Позивач не набув права на отримання грошової компенсації за неотриману додаткову відпустку, оскільки станом на 27.06.2018 його не було звільнено, а лише переведено до іншої військової частини.

Окрім того, позивач був звільнений з військової частини НОМЕР_1 від 19.11.2021 та при звільненні йому була виплачена грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2021 роки.

На підставі вищенаведеного, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є учасником бойових дій, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 08.04.2016.

Відповідно до довідки Старобільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31.08.2023 № СТ/573 вбачається, що позивач проходив службу за мобілізацією у складі Марківського об`єднаного районного військового комісаріату Луганської області з 27.07.2015 по 18.11.2015.

З 18.11.2015 по 27.06.2018 позивач проходив службу за контрактом у складі Марківського об`єднаного районного військового комісаріату Луганської області (у подальшому було переформовано у перший відділ Старобільського районного територіального центру комплектування соціальної підтримки Луганської області), що також підтверджено військовим квитком серії НОМЕР_4 від 10.03.2009, та 27.06.2018 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення на підставі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №106 від 27.06.2018.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_4 від 10.03.2009, вбачається, що 30.06.2018 позивач зарахований до військової частини НОМЕР_5 для подальшого проходження військової служби та 19.11.2021 позивача виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу № 238.

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 238 від 19.11.2021 вбачається, що старшого солдата ОСОБА_1 , командира 3 механізованого відділення командира машини 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01.10.2021 № 187-РС з військової служби в запас за статтею 26 частиною 5 пунктом 2 підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким, що 19 листопада 2021 року приступив до здачі справ та посади. Цього ж числа справи та посаду здав та направлений на зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказаним наказом визначено виплатити позивачу компенсацію за дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбачену пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік за 14 календарних діб в сумі 5398,25 грн, за 2017 рік за 14 календарних діб в сумі 5398,25 грн, за 2018 рік за 14 календарних діб в сумі 5398,25 грн, з 2019 рік за 14 календарних діб в сумі 5398,25 грн, за 2020 рік за 14 календарних діб в сумі 5398,25 грн, за 2021 рік за 14 календарних діб в сумі 5398,25 грн.

21.11.2021 позивач звертався до відповідача з заявою, відповідно до якої просив, зокрема, виплатити компенсацію за невикористану відпустку як учаснику бойових дій. Відповіді відповідача на вказану заяву матеріали справи не містять.

Як учасник бойових дій позивач відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на додаткову відпустку із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

На виконання вимог ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 238 від 19.11.2021 визначено виплатити позивачу компенсацію за дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбачену пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зокрема, за 2016 рік за 14 календарних діб в сумі 5398,25 грн, за 2017 рік за 14 календарних діб в сумі 5398,25 грн, за 2018 рік за 14 календарних діб в сумі 5398,25 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон України № 2011-XII).

В силу приписів пункту 8 статті 101 Закону України № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Так, відповідно до положень статті 162 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР (далі - Закон України № 504/96-ВР) додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік надається, зокрема, учасникам бойових дій.

Аналогічні положення закріплені в пункті 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон України № 3551-XII).

Абзацом першим та другим пункту 14 статті 101 Закону України № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей (абзац третій пункту 14 статті 101 Закону України № 2011-ХІІ).

Аналізуючи наведені вище норми, суд дійшов висновку про наявність у військовослужбовця, який має статус учасника бойових дій, права на отримання додаткової відпустки зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік, а у разі її невикористання - права на отримання соціальної гарантії у вигляді грошової компенсації за невикористані дні такої відпустки при звільненні.

Водночас Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 303/2014, який набрав чинності 18.03.2014, оголошено та проведено часткову мобілізацію.

На виконання вимог наведеного вище Указу Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо додаткових гарантій соціального захисту військовослужбовців в особливий період» від 04.07.2014 № 1589-VII пункт 17 статті 101 Закону України № 2011-ХІІ замінено пунктами 17-19, у відповідності до приписів яких, зокрема, надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті (особливий період, який розпочинається з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію), інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

Таким чином, надання військовослужбовцям додаткової відпуски в особливий період припинено.

Разом з тим, обмеження використання військовослужбовцем набутої ним за період проходження служби додаткової відпустки не впливає на його гарантоване абзацом третім пункту 14 статті 101 Закону України № 2011-ХІІ право на отримання соціальної гарантії у вигляді грошової компенсації за невикористані дні такої відпустки.

За наведених обставин, право особи на отримання встановленої чинним законодавством соціальної гарантії - додаткової відпустки - забезпечується двома способами:

1) безпосереднім наданням особі відпустки після закінчення особливого періоду;

2) у разі звільнення особи - виплатою грошової компенсації, виходячи із розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Так, під час розгляду даної справи судом встановлено, що з 18.11.2015 по 27.06.2018 позивач проходив службу за контрактом у складі Марківського об`єднаного районного військового комісаріату Луганської області (у подальшому було переформовано у перший відділ Старобільського районного територіального центру комплектування соціальної підтримки Луганської області).

Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №106 від 27.06.2018 позивача з 27.06.2018 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. 28.06.2018 згідно цього наказу позивач вибув до нового місця служби - до військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_2 .

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_4 від 10.03.2009, вбачається, що 30.06.2018 позивач зарахований до військової частини НОМЕР_5 для подальшого проходження військової служби.

Отже, 2018 рік не є роком звільнення позивача зі служби, оскільки позивач продовжив військову службу у військовій частині НОМЕР_5 , а тому відповідач не повинен був виплачувати позивачу грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, не здійснивши виплату позивачу при звільненні грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за 2017 - 2018 роки, діяв на підставі та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законом України № 2011-ХІІ.

До того ж, згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 238 від 19.11.2021 визначено, зокрема, виплатити позивачу компенсацію за дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбачену пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік за 14 календарних діб в сумі 5398,25 грн, за 2017 рік за 14 календарних діб в сумі 5398,25 грн, за 2018 рік за 14 календарних діб в сумі 5398,25 грн.

За таких обставин, вимоги позивача до Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2018 рік, є необґрунтованими.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян