Справа № 420/6369/23
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6369/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Юхтенко Л.Р., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі (, місце знаходження: 73022, м. Херсон, вул. Ушакова, 75) про визнання протиправними та скасування податкових вимог про сплату боргу,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 28 березня 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі (, місце знаходження: 73022, м. Херсон, вул. Ушакова, 75), в якій позивач просить:

- Визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2020 року № Ф-11616-51У та від 09.11.2020 року №ф-11616-51у про сплату позивачем боргу в сумі 26539,26 грн та 9049,48 грн.

Ухвалою від 14 квітня 2023 року після усунення недоліків залишення позову без руху, поновлено позивачу строк звернення до суду, позовну заяву прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що через додаток «Дія» він дізнався про відкриті виконавчі провадження на підставі вимог про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2020 року № Ф-11616-51У та від 09.11.2020 року №ф-11616-51у.

Позивач зазначив, що до органів виконавчої служби його ніхто не викликав, у вимогах ГУ ДПС не зазначено за який період нарахована заборгованість по єдиному внеску.

При зверненні до податкового органу позивач дізнався, що заборгованість по єдиному внеску в сумі 37788,74 грн виникла за 2017 рік 8448 грн, за 2018 рік 9828, 72 грн, за 2019 рік 11016,72 грн, за січень-листопад 2020 року 8495,30 грн.

На думку позивача оскаржувані вимоги про сплату боргу є незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки з 2017 року по 2020 рік позивач перебував в трудових відносинах з підприємствами, які сплачували за нього єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На виконання ухвали 18 квітня 2023 року позивачем надано витяг з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 стосовно собі за період з 1998 року по 2022 рік.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, також не надав витребувані судом документи належним чином засвідчені копії оскаржуваних вимог та документи, на підставі яких вони прийняті.

У зв`язку з ненаданням цих документів ухвалою від 12 червня 2023 року повторно витребувано від відповідача зазначені документи та зупинено провадження у справі до одержання витребуваних доказів.

До суду 29.08.2023 року від Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі надійшов лист, в якому повідомлено, що належним чином засвідчені копії оскаржуваних вимог, а також документів, на підставі яких вони прийняті не вбачається можливим надати у зв`язку з тим, що після деокупації частини Херсонської області та м. Херсону станом на 29.08.2023 року інвентаризація документів в адмінбудівлі не проведена у зв`язку з постійними обстрілами.

Ухвалою суду поновлено провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

Відповідно до наявних в матеріалах справи постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 64641208 від 25.02.2021 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого документа: вимоги № Ф-11616-51У, виданої 12.02.2020 про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь Головного управління ДПС у сумі 26539,26 грн.

Також відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 65636753 від 03.06.2021 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого документа: вимоги № ф-11616-51у, виданої 09.11.2020 про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь Головного управління ДПС у Херсонській області в сумі 9049,48 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до податкового органу із запитом та листом від № 21377/6/16-31-24-08-08 від 28.10.2022 року Головне управління ДПС у Полтавській області повідомило позивача, що нарахування єдиного внеску і ІК платника в 2017-2020 роках здійснювались централізовано на рівні Державної податкової служби України в автоматичному режимі. Станом на 28.10.2022 року в ІК по єдиному внеску за кодом платежу 71040000 ФОП ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 37788,74 грн, яка виникла за 2017 рік 8448 грн, за 2018 рік 9828, 72 грн, за 2019 рік 11016,72 грн, за січень-листопад 2020 року 8495,30 грн.

Судом досліджена копія трудової книжки позивача НОМЕР_2 та реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 стосовно позивача за період з 1998 року по 2022 рік.

Проаналізувавши положення діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги належать задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закону України №2464) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Частинами 2, 3 ст. 9 Закону № 2464-VI передбачено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до абз. 3, 5 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи. Також, Законом передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Суд зазначає, що з 01.01.2017 року до ст. 7 даного Закону було внесено зміни, одна з яких стосується порядку нарахування єдиного соціального внеску фізичними особами підприємцями та особам, які проводять незалежну професійну діяльність, у разі відсутності у них доходу у звітному році або окремому місяці звітного року.

Пунктом 3 статті 7 Закону зазначено, що єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до п. 5 ст. 8 Закону, Єдиний внесок для платників, передбачених п. 4 ст. 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Отже, фізичні особи-підприємці у 2017 році, мали нараховувати єдиний соціальний внесок за себе у розмірі не меншому ніж 704 грн., відповідно Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлювався розмір мінімальної заробітної плати на весь 2017 рік становив 3200 грн, тобто 3200*22/100=704. Отже за цілий 2017 рік розмір єдиного соціального внеску складає: 704*12=8448 грн.

Законом України «Про державний бюджет України за 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлено 3728 грн., тобто за один квартал 2018 року визначений розмір ЄСВ складає: 3723*22/100*3=2457,18 грн.

Законом України «Про державний бюджет України за 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлено 4173 грн., тобто за один квартал 2019 року визначений розмір ЄСВ складає: 4173*22/100*3=2754,18 грн.

У 2020 році до 01.09.2020 року становила 1039, 06 грн. (4723 х22 відсотки), з 01.09.2020 року становила 1100 грн. (5000 грн.х22 відсотки), з 01.01.2021 року 1320 грн. (6000 грн.х22 відсотки).

Тобто, починаючи з 01.01.2017 року по 2020 рік включно, загальна сума мінімальних нарахувань ЄСВ складає 37788,74 грн.

В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця Законом № 2464-VI не врегульовано.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи підприємці, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Верховним Судом у постанові від 04.12.2019 р. у справі №440/2149/19 сформульовано висновок, відповідно до якого особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі винесені позивачу вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2020 року № Ф-11616-51У та від 09.11.2020 року №ф-11616-51у.

Листом від № 21377/6/16-31-24-08-08 від 28.10.2022 року Головне управління ДПС у Полтавській області повідомило позивача, що нарахування єдиного внеску і ІК платника в 2017-2020 роках здійснювались централізовано на рівні Державної податкової служби України в автоматичному режимі. Станом на 28.10.2022 року в ІК по єдиному внеску за кодом платежу 71040000 ФОП ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 37788,74 грн, яка виникла за 2017 рік 8448 грн, за 2018 рік 9828, 72 грн, за 2019 рік 11016,72 грн, за січень-листопад 2020 року 8495,30 грн.

Разом з цим матеріалами справи достовірно підтверджено, що у період з 2017 року по 2022 року позивач був найманим працівником та його роботодавцем сплачувався єдиний внесок, що підтверджено відомостями з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 стосовно позивача за період з 1998 року по 2022 рік.

Аналізуючи норми законодавства та встановлені судом фактичні обставини, суд доходить висновку, що Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі протиправно винесені позивачу вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2020 року № Ф-11616-51У та від 09.11.2020 року №ф-11616-51у.

За таких встановлених судом обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги є правомірними та належать задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач, не довів правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги належать задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір належить стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі (, місце знаходження: 73022, м. Херсон, вул. Ушакова, 75) про визнання протиправними та скасування податкових вимог про сплату боргу,-задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі про сплату боргу (недоїмки) на суму 26539,26 грн від 12.02.2020 року № Ф-11616-51У, винесену стосовно ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ).

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі про сплату боргу (недоїмки) на суму 9049,48 грн від 09.11.2020 року №ф-11616-51у, винесену стосовно ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі (, місце знаходження: 73022, м. Херсон, вул. Ушакова, 75) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко