Справа № 815/1226/18
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 815/1226/18

Перша інстанція: суддя Марин П.П.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шляхтицького О.І.,

суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року у справі № 815/1226/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У проваджені Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Малиновського об`єднаного Управління пенсійного фонду України в місті Одесі про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням суду від 06.06.2018 адміністративний позов задоволено частково.

Представником позивача подано заява про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду (згідно ст.249, 382, 383 КАС України), в якій заявник просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, допущену ним під час виконання рішення від 06 червня 2018 року, зі змінами викладеними у постанові Верховного суду України від 20 травня 2020 року по справі 815/1226/18, а саме відповідач в розрахунку пенсії позивачці та в розрахунку боргу за період з 07.10.2009 на момент нарахування/фактичної виплати пенсії 09.07.2020 протиправно -

- не здійснив автоматичні перерахунки індексації та/або масові перерахунки пенсії та не врахував надбавки до пенсії відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", в редакції дійсної на момент нарахування/фактичної виплати пенсії позивачці 09.07.2020 року;

згідно до положень ч.ч.1-3 ст.249 КАС України постановити окрему ухвалу і направити її відповідачу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, а саме зобов`язати відповідача:

здійснити розрахунок та виплату пенсії позивачки з урахуванням автоматичних перерахунків індексації та/або масових перерахунків пенсії та надбавок до пенсії, відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", в редакції дійсної на момент нарахування/фактичної виплати пенсії позивачці на 09.07.2020 за винятком сплачених сум;

зобов`язати відповідача подати у десятиденний строк звіт про виконання рішення від 06.06.2018 у адміністративній справі № 815/1226/18.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року, зі змінами викладеними у постанові Великої палати Верховного суду України від 20 травня 2020 року не включив позивачку в коло осіб яким відповідач зобов`язаний проводити масові перерахунки пенсії та нарахував пенсію позивачці, під час поновлення виплати пенсії 09.07.2020, у розмірі, визначеному не на дату нарахування до виплати.

Також представник позивача вказує, що нарахування пенсії позивачки в значно меншому розмірі, актуальному не на дату нарахування її до фактичної виплати, а на іншу, значно ранішу дату, без урахування індексації та масових перерахунків пенсій, що унеможливлює нарахування пенсії позивачки в розмірі, в порядку та у спосіб передбаченому в Законі, на момент її нарахування до фактичної виплати.

За твердженням представник позивача, розмір пенсії позивача з надбавками з урахуванням вказаного вище автоматичного перерахунку на 09.07.2020, складає - 2 389,20 гривень відповідно до наступного розрахунку: мінімальний розмір пенсії які досягли 65-річного віку, при страховому стажі для чоловіків 25 років, для жінок 20 років встановлюється з 01.01.2020 в розмірі 1889,20 грн. (4723 грн. х 40 %) особам, які отримують пенсію і яким виповнилося 80 років - 500 гривень. Пенсія всього: 1889,20 + 500 = 2 389,20 грн.

Саме така пенсія, ну думку представника позивача, повинна була бути нарахована відповідачем за кожний місяць періоду з 07.10.2009 по 09.07.2020, однак відповідач нарахував пенсію позивача на момент виплати 09.07.2020 за кожний місяць вказаного періоду в значно меншому розміру, що не відповідає положенням законодавства дійсного на момент здійснення нарахування суми пенсії до виплати.

Разом з тим, представник позивача вказує, що відповідач в розрахунку пенсії позивачці та в розрахунку боргу за період з 07.10.2009 на момент нарахування/фактичної виплати пенсії 09.07.2020 протиправно не здійснив автоматичні перерахунки індексації та/або масові перерахунки пенсії та не врахував надбавки до пенсії відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Далі - Закон 1058-IV) та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 (Далі - Постанова КМУ № 251) та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" (Далі - Постанова КМУ № 124), в редакції дійсної на момент нарахування/фактичної виплати пенсії позивачці 09.07.2020.

Від Головного управління ПФУ в Одеській області надійшли заперечення на заяву позивача, в яких представник відповідача зазначає, що на виконання постанови Верховного суду від 20.05.2020 №815/1226/18 ОСОБА_1 . Головне управління розпорядженням №839585 від 24.06.2020 розраховано та проведено доплату пенсії за період з 07.10.2009 по 25.07.2017 у сумі 92298,45 грн. Розмір компенсації втрати частини доходів за період з 07.10.2009 по 25.07.2017 склав 107819,01 грн. Загальна доплати на виконання постанови Верховного суду від 20.05.2020 №815/1226/18 за позовом ОСОБА_1 в розмірі 200117,46 грн. була нарахована та виплачена у липні 2020 року. На підтвердження даного факту Головним управлінням надає скріншот з бази ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та виплати пенсій (ППВП).

Таким чином, зобов`язання Одеського окружного адміністративного суду в рішенні від 06.06.2018, з урахуванням змін викладених у постанові Верховного суду від 20.05.2020 по справі № 815/1226/18 виконані Головним управлінням в повному обсязі, в порядку встановленому чинним законодавством України.

Щодо індексації пенсії представник відповідача зазначає, що під час призначення позивачу пенсії за віком з 07.10.2009 були відсутні підстави для застосування норм постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20.02.2019 № 124.

Також відповідач звернув увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 прийшов до висновку про відсутність підстав для поновлення пенсії позивачу з проведенням індексації.

Таким чином, на думку представника відповідача, Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло лише на підставі норм чинного законодавства України.

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 05.06.2023 у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду, встановлення судового контролю та зобов`язання вчинити певні дії (згідно ст.382, 383, 249 КАС України) відмовив.

Постановляючи вищевказану ухвалу від 05.06.2023 суд першої інстанції виходив з того, що Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року справи №815/1228/18 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року змінено, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови. Абзац другий резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року викласти в такій редакції: Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року відповідно до Закону № 1058-IV, в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з компенсацією втрати частини доходів. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року залишено без змін.

Відповідно до розпорядження від 24.06.2020 ОСОБА_1 нараховано пенсію за віком з 07.10.2009 по 01.07.2018.

Враховуючи розпорядження від 24.06.2020, суд першої інстанції зазначає, що позивачці розраховано пенсію в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Також, як вбачається з розпоряджень від 24.06.2020 року пенсія позивачки розрахована по дату прийняття Одеським окружним адміністративним судом рішення від 06.06.2018.

Таким чином, суд першої інстанції виснував, що представник позивачки необґрунтовано вважає, що розмір пенсії позивачки за весь період з 07.10.2009 по 01.07.2018 необхідно встановити з розрахунку 40% від мінімальної заробітної плати встановленої на 01.01.2020.

Між тим, суд звернув увагу на те, що період розрахунку пенсії позивача 2019 та 2020 рік виходить за межі розгляду даної справи, оскільки на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 розрахунок та виплата пенсії здійснена за період з 07.10.2009 по 01.07.2018.

Щодо індексації пенсії, суд зазначає, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 колегія суддів дійшла висновку, що питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 101%, у взаємозв`язку з розміром пенсії, що має виплачуватися позивачці, належить до компетенції пенсійного органу при поновленні пенсії, нарахуванні та виплаті відповідних сум. При цьому в разі незгоди з діями відповідача щодо наявності чи відсутності підстав для нарахування індексації та її розмірів позивачка не позбавлена права звернутися за захистом своїх прав до суду. Отже, вимоги позивачки щодо проведення індексації пенсії є передчасними та задоволенню не підлягають.

Тобто, у рішенні суду по справі № 815/1226/18 не вирішувалося питання щодо наявності/відсутності підстав для нарахування індексації позивачці при поновленні та виплаті пенсії з 07.10.2009.

Відтак, на думку суду першої інстанції, заява представника ОСОБА_1 в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України про визнання протиправною бездіяльність вчинену суб`єктом владних повноважень та встановлення судового контролю задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції представник позивачки подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі вказує, що ухвала судом першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить її скасувати.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- судом першої інстанції помилково встановлено наявність підстав для відмови у задоволенні заяви представника позивачки про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду в порядку статті 382,383 КАС України.

17.07.23 за вх. № 16564 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу. На думку Головного управління, викладені у скарзі доводи не дають підстав дійти висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті, а отже відсутні підстави для скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 по справі № 815/1226/18.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Таким чином право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

За змістом частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Із зазначено вбачається, що виконуючи рішення суду відповідач зобов`язаний враховувати обставини встановленні судовим рішенням.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно із частиною 6 статті 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З системного аналізу вищезазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Зазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду по справі № 520/11829/17 від 27 листопада 2018 року.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 по справі №815/1226/18, судом, адміністративний позов ОСОБА_1 до Малиновського об`єднаного Управління пенсійного фонду України в місті Одесі про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Зобов`язано Малиновське об`єднане Управління пенсійного фонду України в місті Одесі провести поновлення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 26.07.2017 року шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з проведенням індексації. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018 року по справі №815/1226/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року без змін.

Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року справи №815/1228/18 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року змінено, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови. Абзац другий резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року викласти в такій редакції: Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року відповідно до Закону № 1058-IV, в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з компенсацією втрати частини доходів. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року залишено без змін.

Відповідно до розпорядження від 24.06.2020 ОСОБА_1 нараховано пенсію за віком з 07.10.2009 року по 01.07.2018 року.

Відповідно до ст.58 Закону України Про державний бюджет на 2008 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня, з 1 липня - 482 гривні, з 1 жовтня - 498 гривень.

Відповідно до ст.54 Закону України Про державний бюджет на 2009 рік установлено у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Установлено з 1 листопада 2009 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на для осіб, які втратили працездатність, - 573 гривні.

Відповідно до ст.52 Закону України Про державний бюджет на 2010 рік установлено у 2010 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень, з 1 липня - 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривень, з 1 грудня - 734 гривень.

Відповідно до ст.21 Закону України Про державний бюджет на 2011 рік установлено у 2011 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 750 гривень, з 1 квітня - 764 гривні, з 1 жовтня - 784 гривні, з 1 грудня - 800 гривень.

Відповідно до ст.12 Закону України Про державний бюджет на 2012 рік установлено у 2012 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 822 гривні, з 1 квітня - 838 гривень, з 1 липня - 844 гривні, з 1 жовтня - 856 гривень, з 1 грудня - 884 гривні.

Відповідно до ст.7 Закону України Про державний бюджет на 2013 рік установлено у 2013 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 894 гривні, з 1 грудня - 949 гривень.

Відповідно до ст.7 Закону України Про державний бюджет на 2014 рік установлено у 2014 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, - 949 гривень.

Відповідно до ст.7 Закону України Про державний бюджет на 2015 рік установлено у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2015 року - 949 гривень, з 1 вересня - 1074 гривні.

Відповідно до ст.7 Закону України Про державний бюджет на 2016 рік установлено у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1247 гривень.

Відповідно до ст.7 Закону України Про державний бюджет на 2017 рік установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Відповідно до ст.7 Закону України Про державний бюджет на 2018 рік установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

Як вбачається з розпоряджень від 24.06.2020 позивачці розраховано пенсію в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Загальна доплати на виконання Постанови Верховного суду від 20.05.2020 № 815/1226/18 за позовом ОСОБА_1 в розмірі 200117,46 грн. була нарахована та виплачена у липні 2020 року. На підтвердження даного факту Головним управлінням надано до суду першої інстанції скріншот з бази "ІКІС ПФУ: Підсистема "Призначення та виплати пенсій (ППВП)".

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції на рахунок необґрунтованих тверджень представника позивачки з приводу того, що розмір пенсії позивачки за весь період з 07.10.2009 по 01.07.2018 необхідно встановити з розрахунку 40% від мінімальної заробітної плати встановленої на 01.01.2020.

Доцільно зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 травня 2020 року справи №815/1228/18 дійшла висновку про поновлення та виплати пенсії ОСОБА_1 за віком з 07 жовтня 2009 року відповідно до Закону № 1058-IV, в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з компенсацією втрати частини доходів.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Закону № 1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, за результатами розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду від 20 травня 2020 року справи №815/1228/18 пенсійний орган зобов`язаний поновити та виплати позивачці пенсію за віком з 07 жовтня 2009 року відповідно до Закону № 1058-IV та нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, за суми пенсії, які не отримані з вини пенсійного органу.

При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 колегія суддів дійшла висновку, що питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 101%, у взаємозв`язку з розміром пенсії, що має виплачуватися позивачці, належить до компетенції пенсійного органу при поновленні пенсії, нарахуванні та виплаті відповідних сум. При цьому в разі незгоди з діями відповідача щодо наявності чи відсутності підстав для нарахування індексації та її розмірів позивачка не позбавлена права звернутися за захистом своїх прав до суду. Отже, вимоги позивачки щодо проведення індексації пенсії є передчасними та задоволенню не підлягають.

Себто, у рішенні суду по справі № 815/1226/18 не вирішувалося питання щодо наявності/відсутності підстав для нарахування індексації позивачу при поновленні та виплаті пенсії з 07.10.2009. Зрештою, період розрахунку пенсії позивачки за 2019 та 2020 рік виходить за межі розгляду даної справи.

Відтак, колегія судів погоджується із висновком суду першої інстанції судом щодо невстановлення факту невиконання суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь позивачки.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, 382, 383 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року у справі № 815/1226/18 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді С.Д. Домусчі Г.В. Семенюк