Справа № 380/18551/23
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 рокусправа № 380/18551/23
Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я. розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) сторін у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:

визнати дії щодо неврахування стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а також половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та призначення виплати ОСОБА_1 судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 54 % від заробітної плати працюючого судді протиправними;

зобов`язати здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання з 27.06.2023 року в розмірі 68 відсотків грошового утримання з врахуванням стажу 29 років 06 місяців 00 днів без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги позивачем обґрунтовані тим, що на її звернення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням 68 відсотків суддівської винагороди не беручи до уваги Рішення Вищої ради правосуддя України в якому зазначено, що відповідно до абзацу другого пункту 1 Указу Президента України від 10 лдипня 1995 року № 584/95 « Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» передбачалося, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одерджавння щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності визначеного законом, половину строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової служби. Крім того, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаджу судді. Вважає дії відповідача щодо неврахування їй такого стажу роботи та визначення розміру щомісячного довічного утримання у розмірі 68 відсотків від заробітної плати працюючого судді протиправними, оскільки її стаж роботи становить 29 років 06 місяців. Відтак за захистом своїх прав та інтересів позивач звернулася з позовом до суду, посилаючись, в тому числі, на рішення Верховного Суду (постанова від 22 листопада 2018 року у справі №9901/805/18 та Конституційного Суду України №8-рп/2005 від 11.10.2005 та №3-рп/2013 від 03.06.2013.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю з підстав, викладених у ньому. Зазначає, що ОСОБА_1 зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів навчання у вищому навчальному закладі та роботи провідним спеціалістом арбітражного суду чинним законодавством не передбачено.

Ухвалою суду від 11.08.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 (далі позивач) є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 54 % грошового утримання.

Згідно з Рішенням Вищої ради правосуддя від 22.06.2023 року № 652/0/15-23 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Західного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Так, відповідно до даного рішення встановлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, підлягають зарахуванню:

- стаж роботи на посаді судді (з дати призначення судді на посаду по дату ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про звільнення) 22 роки 1 місяць 6 днів;

- пловина строку навчання у вищому юридичному закладі 2 роки 5 місяців 1 день;

- стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді 5 років.

Відтак, загальний стаж роботи ОСОБА_1 , який дає їй право на звільнення у відставку, становить 29 років 6 місяців 7 днів.

Відповідно до наказу Західного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 року № 06-03/70 про відрахування зі штату суду ОСОБА_2 , відповідно до рішення Вищої ради правосуддя 22.06.2023 року № 652/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Західного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» пунктом 2 зазначено, що останній день відпустки ОСОБА_1 26 червня 2023 року вважати днем її відрахування зі штату Західного апеляційного господарського суду, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 позивач з 02.03.1995 по 23.05.2001 працювала на посаді спеціаліста І категорії, провідного спеціалістом арбітражного суду Львівської області, з 24.05.2001 по 31.01.2005 - на посаді судді арбітражного (господарського) суду Львівської області, з 01.02.2005 по 28.09.2018 - на посаді судді Львівського апеляційного господарського суду та з 01.10.2018 по 26.06.2023 - на посаді судді Західного апеляційного господарського суду.

Ткож, згідно відомостей трудової книжки та копії диплому НОМЕР_2 , виданого Львівским ордена Леніна державним університетом імені Івана Франка позивач навчалася за денною формою з 25 серпня 1982 року по 27 червня 1987 року.

Згідно з розрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного (довічного) грошового утримання працюючому судді та судді у відставці, виданим Західним апеляційним господарським судом, позивачу зазначено періоди роботи: студентка юридичного факультету ЛДУ ім..Ів.Франка з 25.08.1982 по 27.06.1987 (02 роки, 05 місяців, 1 день), спеціаліст І категорії, провідний спеціаліст арбітражного суду Львівської області з 02.03.1995 по 23.05.2001 (05 років 00 місяців 00 днів), суддя арбітражного (господарського) суду Львівської області з 24.05.2001 по 31.01.2005 (03 роки 08 місяців 07 днів), суддя Львівського апеляційного господарського суду з 01.02.2005 по 28.09.2018 (13 років 07 місяців 27 днів), суддя Західного апеляційного господарського суду з 01.10.2018 по 26.06.2023 (04 роки 08 місяців 04 дні), що загалом становить 29 років 06 місяців 00 днів.

З матеріалів справи убачається, що позивач зверталася до відповідача з заявою, в якій просила здійснити їй - судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання з 27.06.2023 року в розмірі 68 відсотків грошового утримання з врахуванням стажу 29 років 06 місяців 00 днів.

Листом Головного управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області від 24.07.2023 № 19519-19429/А-52/8-1300/23 позивача повідомлено, що їй призначено пенсію за віком з 14.07.2022, відповідно до Закону №1058 та з 27.06.2023 на підставі заяви від 28.06.2023 виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до Закону № 1402 та становить 122 588,64 грн. (227016,00 х 54 %). Зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів навчання у вищому навчальному закладі та роботи провідним спеціалістом арбітражного суду чинним законодавством не передбачено.

Не погодившись із такою відповіддю позивач звернулася з адміністративним позовом до суду.

Змістом спірних правовідносин є відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неврахування до стажу роботи ОСОБА_1 стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а також половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та призначення виплати судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 68 % від заробітної плати працюючого судді.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 126 Конституції України, визначено, що незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України.

Частиною сьомою статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII ) передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Відповідно до частини 1 статті 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VІІІ встановлено щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У подальшому Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12.07.2018 року №2509-VIII статтю 137 Закону №1402-VIII було доповнено частино другою такого змісту: « 2.До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Абзацом четвертим пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Вказані норми кореспондують зі статтею 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Судом встановлено, що позивач з 02.03.1995 по 23.05.2001 працювала на посаді спеціаліста І категорії, провідного спеціаліста арбітражного суду Львівської області (Наказ від 02.03.1995 №16; Наказ від 26.03.1997 №40/§2), з 24.05.2001 по 31.01.2005 - на посаді судді арбітражного (господарського) суду Львівської області (Указ Президента України від 16.05.2001 №311/2001; Наказ від 24.05.2001 №98-К), з 01.02.2005 по 28.09.2018 - на посаді судді Львівського апеляційного господарського суду (Указ Президента України від 25.12.2004 №1540/2004; Постанова Верховної Ради України від 05.10.2006 №210-V) та з 01.10.2018 по 26.06.2023 - на посаді судді Західного апеляційного господарського суду (Указ Президента України від 28.09.2018 №295/2018; Наказ від 28.09.2018 №06-03/253).

Як вже вище зазначено, та підтверджено матеріалами справи, позивач з 25.08.1982 по 27.06.1987 навчалася за денною формою на юридичному факультеті (диплом НОМЕР_2 , виданий Львівским ордена Леніна державним університетом імені Івана Франка).

Також, вищезазначене підтверджується розрахунком стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного (довічного) грошового утримання працюючому судді та судді у відставці, виданим Західним апеляційним господарським судом, записами трудової книжки та рішенням Вищої ради правосуддя, які знаходяться в матеріалах справи.

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ (далі Закон № 2862-XII) (із змінами, внесеними Законом від 24 лютого 1994 року № 4015-12) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом другим пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Таким чином, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, періоду проходження строкової служби.

Вказана позиція суду також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.03.2023 у справі №280/2167/21.

Відтак, з урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач має право на зарахування до його стажу половину навчання на юридичному факультеті ЛДУ ім.Ів.Франка (25.08.1982 по 27.06.1987), що становить згідно розрахунку 02 роки, 05 місяців, 1 день.

Частиною другою статті 137 Закону №1402-VIII (у редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Саме така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.11.2018, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі №9901/805/18.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону №1402-VIII (зі змінами, внесеними Законом від 12 липня 2018 року № 2509-VIII) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Частиною 5 статті 7 Закону №2862-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду) встановлено, що особливі вимоги, наобхідні для зайняття посади судді арбітражних судів, визначається Конституцією України, Законом України «Про арбітражний суд» та іншими законами України.

На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді питання організації діяльності арбітражного суду регулювалися Законом України «Про арбітражний суд» від 04.06.1991 року № 1142-ХІІ, зокрема статтею 22 якого передбачено, що право на заняття посади судді арбітражних судів областей мав громадянини України, який досяг на день призначення 25 років, має вищу юридичну освіту і стаж роботи за спеціальністю не менше п`яти років.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з рішення Вищої ради правосуддя від 22.06.2023 року №652/0/15-23, ОСОБА_1 стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді становить 5 років.

Зазначений стаж, також підтверджується записами трудової книжки позивача.

Таким чином, загальний стаж роботи ОСОБА_1 , для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розумінні Закону № 1402-VIII складає повних 29 років.

Стосовно визначення відсотку (обчислення) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці суд зазначає таке.

Як вбачається з листа відповідача від 24.07.2023 № 19519-19429/А-52/8-1300/23 позивачу виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до Закону № 1402 та становить 122 588,64 грн. (227016,00 х 54 %).

Тобто, основний розмір довічного грошового утримання позивача складає 54 %, проте з урахуванням вимог ч. 3 ст.142 Закону № 1402-VIII, суд вважає, що такий розмір повинен складати 68% (за 20-річний стаж 50% та 2% за кожний рік віпрацьований понад 20-річний стаж, тобото 18% (9 повних років)) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Слід зазначити, що дана норма (ч. 3 ст.142 Закону № 1402-VIII) неконституційною не визнавалась.

Відтак, суд вважає, що зменшення відсотку основного розміру довічного грошового утримання позивача було здійснено не у спосіб, передбачений Конституцією України та Закону № 1402-VIII.

Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402- VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону №1402- VIII.

Вказаний висновок сформовано в постанові Верховного Суду від 24.09.2021 у справі №620/5437/20.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ від 02.06.2016 року, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно положень ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, з наступними змінами та доповненнями, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відтак, відповідач не застосувавши наведені норми та правові висновки Верховного Суду у спірних правовідносинах діяв не у відповідності та не у спосіб передбачений Законом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відмова відповідача у зарахуванні позивачу до стажу її роботи, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а також половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та призначення виплати їй судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 68% від заробітної плати працюючого судді не відповідає критерію правомірності, передбаченому п.1 ч.2 ст.2 КАС України, а тому адміністративний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Як наслідок обґрунтованими є і похідні вимоги про спонукання до вчинення дій.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неврахування до стажу роботи ОСОБА_1 стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а також половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та призначення виплати ОСОБА_1 судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 54 % від заробітної плати працюючого судді - протиправними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) здійснити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судді у відставці Західного апеляційного господарського суду, перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання з 27.06.2023 року в розмірі 68 відсотків грошового утримання з врахуванням стажу 29 років 06 місяців 00 днів без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мартинюк Віталій Ярославович