Справа № 480/8572/22
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 р. Справа № 480/8572/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 (ухвалене суддею Павлічек В.О.) по справі № 480/8572/22

за позовом ОСОБА_1

до Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просила: визнати протиправними дії Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо відмови у видачі ОСОБА_1 , як члену сім`ї померлого під час проходження військової служби військовослужбовця ОСОБА_2 , посвідчення «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби», на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», форма і порядок видачі якого встановлена постановою Кабінету Міністрів України «Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби» від 28.05.1993 № 379; зобов`язати Сумський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) видати ОСОБА_1 , як члену сім`ї померлого під час проходження військової служби військовослужбовця ОСОБА_2 , посвідчення «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби» на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», форма і порядок видачі якого встановлена постановою Кабінету Міністрів України «Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби» від 28.05.1993 № 379, з урахуванням висновків суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 позов задоволено у повному обсязі.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 р. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Конституцію України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є дружиною померлого.

Згідно довідки про причини смерті № 43 від 14.04.2020 та лікарського свідоцтва про смерть №43 від 14.04.2020, виданих Комунальним закладом охорони здоров`я "Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи", причиною смерті ОСОБА_2 стала серцева недостатність, коронарний атеросклероз.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 172 від 17.06.2020, прапорщика ОСОБА_2 , техніка 1 мінометної батареї, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у наслідок серцевої недостатності, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а також зазначено, що смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно із витягу з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців протокол № 461 від 27.08.2021 вбачається, що захворювання прапорщика ОСОБА_2 1965 р.н. - "Серцева недостатність. Коронарний атеросклероз", яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , "Так, пов`язане із захистом Батьківщини".

Сумський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки листом від 16.12.2022 року № 11/6594, за результатами розгляду заяви позивачки від 19.10.2021 щодо встановлення статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) під час проходження військової служби та видачі відповідного посвідчення, позивачці повідомлено, що згідно рішення Комісії (протокол №8 від 13.12.2021) Сумського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів щодо видачі посвідчень на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження служби, прапорщик ОСОБА_2 здійснив адміністративне правопорушення, вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме статті 172-20. Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів. Враховуючи вимогу п. 2 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей, громадянці ОСОБА_1 відмовлено у наданні статусу "Члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) або пропав безвісті під час проходження служби".

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.08.2022 року по справі № 480/4248/22 визнано неправомірним та скасовано рішення Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яке оформлене п. 2 протоколу № 8 від 13.12.2021 про відмову у встановленні статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби та у видачі посвідчення на право користування пільгами члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби та зобов`язано Сумський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.10.2021 про встановлення статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) під час проходження військової служби та видачі посвідчення про пільги та прийняти рішення по суті заяви.

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.08.2022 року по справі № 480/4248/22, згідно затвердженого начальником Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки протоколом засідання комісії № 1 від 13.10.2022, відповідачем повторно розглянуто заяву позивача 19.10.2021 та прийнято рішення яким відмовлено дружині померлого ОСОБА_2 в наданні статусу «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) або пропав безвісти під час проходження військової служби» та видачі відповідного посвідчення, що підтверджується.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, при прийнятті рішення про відмову позивачці у встановленні статусу "Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби та у видачі їй відповідного посвідчення, з підстав, зазначених в протоколі № 1 від 13.10.2022, допустив порушення вимог чинного законодавства, а тому таке рішення не відповідає приписам ч. 2 ст. 2 КАС України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із ст. 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Пунктом 13 сттатті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Форма та порядок видачі посвідчень встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч. 6 ст. 18 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, мають право на пільги, передбачені цим Законом.

Порядок роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, в тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження служби, здійснюється відповідно до Інструкції з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України від 31.12.2014 року № 937 (в подальшому - Інструкція № 937).

Пункт 4.16 розділу IV Інструкції № 937 передбачає, що членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (у тому числі членам сімей військовослужбовців строкової служби), видається посвідчення члена сім`ї (батька, матері, дружини, чоловіка або дитини) військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, у порядку, установленому постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 1993 року № 379 "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби".

Згідно із абз. 1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби" № 379 від 28.05.1993, посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (надалі - посвідчення), видаються батькам, дружині або чоловіку та дітям указаних військовослужбовців за зразками згідно з додатками N 1 і 2. Підставою для видачі посвідчення є документ, який підтверджує факт загибелі (смерті) чи пропажі безвісти військовослужбовця, виданий територіальним центром комплектування та соціальної підтримки

З аналізу вищевикладених норм законодавства вбачається, що в разі смерті військовослужбовця під час проходження військової служби, члени сімей військовослужбовців мають право на пільги, гарантії та компенсації, а також на отримання посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців.

Судовим розглядом встановлено, що відмовляючи позивачу у видачі пільгового посвідчення Сумський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виходив із того, що відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними злочину чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.

Проте, суд апеляційної інстанції, погоджується з висновком суде першої інтсанції, що матеріали справи не містять доказів, які б однозначно свідчили, що смерть військовослужбовця ОСОБА_2 є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння.

Судовим розглядом встановлено, що згідно довідки про причини смерті № 43 від 14.04.2020 та лікарського свідоцтва про смерть № 43 від 14.04.2020, виданих Комунальним закладом охорони здоров`я "Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи", причиною смерті ОСОБА_2 стала серцева недостатність, коронарний атеросклероз, та згідно змісту витягу з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців № 461 від 27.08.2021 захворювання прапорщика ОСОБА_2 1965 р.н. - "Серцева недостатність. Коронарний атеросклероз", яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 - "Так, пов`язане із захистом Батьківщини".

Відповідно до п. 1.1 розд. І Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 (в подальшому - Положення № 402), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 1.3 розділу І Положення № 402 встановлено, що основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема, визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Пунктом 2.1 розділу І Положення № 402 визначено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Згідно із п. 21.30 розд. II Положення №402, постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), яке призвело до смерті військовослужбовця, і причину смерті приймається в одному з формулювань, вказаних у пунктах 21.5, 21.6 розділу II Положення.

Отже, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), яке призвело до смерті військовослужбовця.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, під час розгляду справи жодних доказів скасування чи внесення змін до зазначеного рішення військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців відповідачем не надано.

Щодо доводів відповідача, що у процесі здійснення досудового розслідування смерті ОСОБА_2 було проведено судово-токсикологічне дослідження, за результатами якого у крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт у кількості 2, 7 г/л, що відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння, суд зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.08.2022 року по справі № 480/4248/22 вже скасовувалося рішення Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яке оформлене п. 2 протоколу № 8 від 13.12.2021 про відмову у встановленні статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби та у видачі посвідчення на право користування пільгами члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, однак рішенням, яке оформлене протоколом від 13.10.2022 року № 1 відповідач повторно відмовив позивачу фактично з тих самих підстав.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 витребувано у Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки належним чином завірену копію експертизи № 42 від 14.04.2020, здійсненої у рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000426 від 13.04.2020 та судово-токсилогічного дослідження, проте, відповідачем до суду не надано вказані докази та у клопотанні від 13.04.2023 відповідачем зазначено про відсутність вище зазначених документів.

Отже, із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що при винесенні рішення, яке оформлене протоколом № 1 від 13.10.2022, сам висновок судово-токсилогічного дослідження, відповідачем не досліджувався, а єдиним документом, який міститься в матеріалах справи та в якому зазначено, що при судово-токсилогічному дослідженні крові трупа громадянина ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт у кількості 2, 7 г/л, є лише лист старшого слідчого СВ ВП № 1 Бахмутського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області № 24691/402/2021 від 24.11.2021, проте у постанові від 11.12.2020 Торецького відділення Бахмутського відділення Головного управління національної поліції в Донецькій області про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000426, про факт виявлено етиловий спирт у кількості 2, 7 г/л в крові ОСОБА_2 не зазначено. Витяг з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців протокол від 27.08.2021 №461 також не містить інформації, що перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння знаходиться у причинному зв`язку з його смертю.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, при прийнятті рішення про відмову у встановленні статусу "Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби та у видачі відповідного посвідчення, з підстав, зазначених в протоколі від 13.10.2022 № 1, допустив порушення вимог чинного законодавства, у зв`язку із чим належним способом захисту прав позивачки є визнання протиправним та скасування рішення Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яке оформлене протоколом від 13.10.2022 року № 1 про відмову у наданні статусу "Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби" та видачі відповідного посвідчення та зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 статус «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби» та видати відповідне посвідчення, форма і порядок видачі якого встановлена постановою Кабінету Міністрів України «Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби» № 379 від 28.05.1993.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 по справі № 480/8572/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін