Справа № 160/13123/23
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеси О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача 1: Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, відповідача 2: Самарського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до відповідача 1: Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі - відповідач 1, ГУ ДМС у Дніпропетровській області), відповідача 2: Самарського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області (далі - відповідач 2, Самарський відділ ГУ ДМС у Дніпропетровській області), в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Самарського відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 11.12.2013р., в оформленні та видачі паспорта громадянина України вперше у формі картки, що містить безконтактний електронний носій;
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області оформити та видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 11.12.2013р., паспорт громадянина України вперше у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказує на протиправну відмову у оформленні паспорта громадина України. Зазначає, що подала всі наявні в неї документи щодо підтвердження свого походження та громадянства, інші документи, що вимагають від неї вона не має змогу отримати, оскільки відносини з батьками не підтримує. Звернутись до органів консульства російської федерації щоб підтвердити факт відсутності відносин з даною державою також не має можливості через зачинення всіх консульських та посольських установ російської федерації на території України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
18.07.2023 року відповідачем 1 надано до суду відзив, в якому останній просив у задоволенні позову відмовити та зазначив, що позивачка звернулась до міграційного органу з заявою про видачу паспорту, проте не подала оригіналу паспорту матері та довідки про встановлення громадянства України, що унеможливлює оформлення паспорту. Разом з тим, відповідачем зазначено, що позивачка не позбавлена права повторного звернення коли усуне встановлені недоліки документації.
20.07.2023 року відповідачем 2 надано до суду відзив, в якому останній просив у задоволенні позову відмовити та зазначив, що позивачка звернулась до міграційного органу з заявою про видачу паспорту, проте не подала оригіналу паспорту матері та довідки про встановлення громадянства України, що унеможливлює оформлення паспорту. Разом з тим, відповідачем зазначено, що позивачка не позбавлена права повторного звернення коли усуне встановлені недоліки документації.
31.07.2023 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій вона не погоджується з аргументами відповідачів, просить позовну заяву задовольнити.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно із свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 11.12.2013р. ОСОБА_1 народилася в м. Павлограді Дніпропетровської області, Україна, актовий запис № 200 від 26.03.2001р., видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. У свідоцтві про народження зазначено, що батьками дитини є ОСОБА_2 , громадянин російської федерації, батько, та ОСОБА_3 , громадянка України, мати.
08.03.2023р. позивачка звернулася до Самарського відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області із заявою-анкетою щодо видачі паспорта громадянина України, який оформлюється вперше, у формі картки, що містить безконтактний електронний носій після досягнення 18-річного віку.
До заяви-анкети долучено: свідоцтво про народження заявника серія НОМЕР_1 від 11.12.2013р.; копію паспорта громадянина України матері, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_2 , виданого 10.02.2011р. Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області; довідку про навчання № 9, видану 06.02.2023р. Кислянським ліцеєм Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області; посвідчення про взяття на облік бездомної особи за № 618, видане 28.09.2020р. Центром обліку бездомних осіб; письмові пояснення.
Як зазначено у відзиві відповідача перевіркою належності до громадянства матері заявниці встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Павлоград Дніпропетровської області, документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 10.02.2011 року Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, замість втраченого паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 . виданого 19.12.2000 року Павлоградським МВ ГУ ДМС у Дніпропетровській області, який отримала у зв`язку з досягненням 16-річного віку.
Самарським відділом у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області до відділу з питань громадянства УПГПРЕ ГУ ДМС у Дніпропетровській області було направлено інформаційний лист за № 1217/1023-23 від 28.03.2023 року, з метою надати рекомендації щодо належності ОСОБА_1 до громадянства України та порядку документування заявниці паспортом громадянина України.
Самарським відділом у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області додатково було направлено запит до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради за № 1217-135/000189-23 від 18.03.2023 року.
20.03.2023 року за вих. № 02.3-13/440 отримана відповідь щодо відсутності відомостей про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2..
30.03.2023 року Самарським відділом у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області за результатами розгляду заяви про оформлення паспорта громадянина України відмовлено ОСОБА_1 у видачі паспорта громадянина України у формі картки вперше після досягнення 18-річного віку у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів щодо громадянства України її, батьків або одного з них, які на момент народження перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України) на підставі підпунктів 3, 5 пункту 100 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302.
Згідно листа ОСОБА_4 , головного спеціаліста Самарського відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області № 1217-205/000307-23 від 11.04.2023 прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в оформленні та видачі паспорта у вигляді ID-картки вперше після досягнення 18-річного віку згідно з п. 100 п.п.5 - особа подала не у повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта, та у зв`язку з порушенням вимог пп.2 п. 35 постанови КМУ №302 від 25.03.2015р. не надано довідку про реєстрацію особи громадянином України враховуючи, що у свідоцтві про народження зазначено, що батько ОСОБА_2 є громадянином російської федерації, а також не надано оригінал паспорта матері ОСОБА_3 .
Не погодившись з такими діями Самарського відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, позивач звернулась до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
За приписами Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до статті 8 Основного Закону в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України, зокрема, визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.
Відповідно до преамбули Закону України від 18.01.2001 № 2235-III «Про громадянство України» (далі - Закону Закон №2235-ІІІ) цей Закон відповідно до Конституції України визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.
Статтею 1 Закону №2235-ІІІ визначено, що громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.
Відповідно до статті 6 Закону №2235-ІІІ громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Положенням статті 7 Закону №2235-ІІІ визначено набуття громадянства України за народженням.
Так, згідно із статтею 7 цього Закону особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.
Особа, яка народилася на території України від осіб без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, є громадянином України.
Особа, яка народилася за межами України від осіб без громадянства, які постійно на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства іншої держави, є громадянином України.
Особа, яка народилася на території України від іноземців, які на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства жодного з батьків, є громадянином України.
Особа, яка народилася на території України, одному з батьків якої надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, і не набула за народженням громадянства жодного з батьків або набула за народженням громадянство того з батьків, якому надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, є громадянином України.
Особа, яка народилася на території України від іноземця і особи без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства того з батьків, який є іноземцем, є громадянином України.
Новонароджена дитина, знайдена на території України, обоє з батьків якої невідомі (знайда), є громадянином України.
При цьому, відповідно до частини 8 статті 7 Закону №2235-ІІІ особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.
Статтею 5 Закону № 2235-III визначено, що документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.
Аналогічні положення містить і Закон України від 20 листопада 2012 року №5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі - Закон №5492-VI), в якому визначені правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.
Так, згідно із частиною 1 статті 21 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
Відповідно до частин 2-6 статті 21 Закону №5492-VI кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.
Паспорт громадянина України оформляється особам, які не досягли вісімнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли вісімнадцятирічного віку, - на кожні 10 років.
Паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України здійснюються розпорядником Реєстру або уповноваженими суб`єктами, передбаченими пунктом 4 частини першої статті 2 цього Закону.
Паспорт громадянина України видається не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня оформлення заяви-анкети на його отримання або не пізніше ніж через 10 робочих днів з дня оформлення заяви-анкети на його термінове отримання.
Паспорт громадянина України вперше видається не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня оформлення заяви-анкети на його отримання.
Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 21 Закону №5492-VI оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №302 від 25.03.2015 року затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.
Цей порядок визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта у формі картки, що містить безконтактний електронний носій (далі - Порядок №302, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пунктів 3, 4, 5, 7 Порядку №302 кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.
Паспорт оформляється особам, які не досягли 18-річного віку, на чотири роки, а особам, які досягли 18-річного віку, - на кожні 10 років.
У разі втрати або викрадення паспорта особі замість втраченого або викраденого оформляється та видається новий паспорт.
Оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються: особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.
Згідно з пунктом 20 Порядку №302 документи для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта подаються особою або її законним представником/уповноваженою особою (далі - заявники) до територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта за зареєстрованим місцем проживання особи.
Особа, яка досягла 14-річного віку та місце проживання якої не зареєстровано, для оформлення паспорта вперше подає документи до територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта за місцем фактичного проживання в Україні.
За правилами пункту 24 Порядку №302 працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від заявника перевіряє повноту поданих заявником документів, зазначених у пунктах 35, 46 і 69 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства.
У разі виявлення факту подання не всіх необхідних документів або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган ДМС/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформує заявника про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням заявника відмова надається в письмовому вигляді.
Заявник має право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими йому було відмовлено в прийнятті документів.
Подання документів для оформлення паспорта та їх розгляд визначений пунктами 35-45 Порядку №302.
Так, відповідно до пункту 35 Порядку №302, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, заявник для оформлення паспорта подає такі документи:
1) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави (далі - свідоцтво про народження);
2) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України).
У разі відсутності таких документів або у разі, коли батьки чи один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями або особами без громадянства, або у разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України;
3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон (для осіб, які постійно проживали за кордоном, після повернення їх в установленому порядку на проживання в Україну та для осіб, які набули громадянство України за кордоном);
4) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб (для бездомних осіб);
5) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);
6) рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи);
7) документ, що посвідчує особу законного представника/уповноваженої особи, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника/уповноваженої особи;
8) документи, що підтверджують сплату адміністративного збору;
9) документи, що підтверджують відомості для внесення додаткової змінної інформації до безконтактного електронного носія та у паспорт (за наявності таких документів):
про місце проживання - довідку органу реєстрації встановленого зразка;
про народження дітей - свідоцтва про народження дітей;
про шлюб і розірвання шлюбу - свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт;
про зміну імені - свідоцтво про зміну імені, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт;
довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або повідомлення про відмову від його прийняття;
10) документ, виданий відповідним органом, установою, організацією, який містить фотозображення особи, - для осіб, які звертаються за оформленням паспорта вперше після досягнення 18-річного віку. У разі відсутності такого документа особа подає письмове звернення в довільній формі, в якому зазначається інформація про адресу місць проживання, навчання, роботи, установ виконання покарань та інша інформація, відомості про батьків або інших родичів, які будуть залучені до проведення процедури встановлення особи;
11) одну фотокартку розміром 10 х 15 сантиметрів для внесення відцифрованого образу обличчя особи шляхом сканування із застосуванням засобів Реєстру - для оформлення паспорта особі, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, або особі, яка відбуває покарання в установах виконання покарань або перебуває на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу (в разі потреби). Фотокартка повинна відповідати вимогам рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (IКAO) Doc 9303.
Згідно з пунктами 37-39 Порядку №302 працівник територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення паспорта, вчиняє дії, передбачені пунктами 24-29, 32 і 33 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.
Після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт.
Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру.
Пошук в Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися).
До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються заявником, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС.
Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України.

Відповідно до пунктів 40, п. 41, п. 43 Порядку №302 ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.

У разі відсутності прямого доступу до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, працівник територіального підрозділу ДМС протягом одного робочого дня з дня прийняття заяви-анкети до розгляду заповнює електронну форму запиту та надсилає його до відповідного органу, установи, організації, територіального підрозділу ДМС.

Перевірка за запитом проводиться протягом двох робочих днів з дня його надходження. За результатами перевірки готується відповідь шляхом заповнення її електронної форми та надсилається до відповідного територіального підрозділу ДМС.

Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців.

Відповідно до пункту 44 Порядку №302 за результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту видачі свідоцтва про народження, а також перевірки факту належності особи до громадянства України працівником територіального підрозділу ДМС складається висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником територіального органу ДМС.

Якщо за результатами проведення зазначеної процедури особу не встановлено, приймається рішення про відмову особі в оформленні паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку, передбаченому пунктами 100 і 101 цього Порядку.

Пунктами 100, 101 Порядку №302 передбачено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта, якщо: 1) особа не є громадянином України; 2) особа вже отримала паспорт (у тому числі паспорт зразка 1994 року), який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього; звернення для обміну протягом одного місяця до дати закінчення строку дії паспорта; непридатності для подальшого використання); 3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію; 4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта; 5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта; 6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.

У рішенні про відмову в оформленні чи видачі паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку і строки, встановлені законодавством, зазначаються підстави відмови.

Заявник має право повторно звернутися до територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими йому було відмовлено в оформленні чи видачі паспорта.

Відповідно до пункту 115 Порядку №302 рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі паспорта може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.

Згідно з частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 4 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтею 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінюючи усі докази, досліджені судом у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що громадянство України набувається, зокрема, за народженням. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України і кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.

У разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації, що є неприпустимим.

Процедура оформлення та видачі територіальними підрозділами ДМС паспорта громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій чітко визначена у Порядку №302, та вимагає від особи подання заяви-анкети встановленої форми та необхідних документів.

У разі достатності та повноти поданих заявником документів територіальний підрозділ ДМС проводить відповідну процедуру встановлення особи - ідентифікації особи. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців.

Як встановлено судом 30.03.2023 ОСОБА_1 відмовлено в оформленні паспорта громадянина України з посиланням на п.п.5 п. 100 Порядку особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта.

Умовою для прийняття рішення про оформлення паспорта громадянина України є проходження ідентифікації особи, яка звертається за оформленням (видачею) паспорту (процедури встановлення особи), та підтвердження факту належності цієї особи до громадянства України.

Лише якщо за результатами проведення зазначеної процедури особу не встановлено, приймається рішення про відмову особі в оформленні паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку, передбаченому пунктами 100 і 101 цього Порядку.

Проте, рішення відповідача від 30.03.2023 про відмову ОСОБА_1 у видачі первинного паспорта громадянина України, яке оформлене листом за заявою про первинне оформлення, не містить висновків про неможливість ідентифікації особи ОСОБА_1 та не підтвердження факту його належності до громадянства України.

Окрім того, суд вважає, що рішення відповідача від 30.03.2023 про відмову ОСОБА_1 у видачі первинного паспорта громадянина України, яке оформлене листом за заявою про первинне оформлення, належним чином не мотивовано, оскільки не містить обґрунтувань причин відмови, а саме: не конкретизовано, які дані з баз даних Реєстру, картотек не підтверджують надану заявнику інформацію, та яких саме документів (інформації) з переліку, необхідних для оформлення і видачі паспорта, не надано заявником, зауважень до повноти поданих заявником документів, відповідності їх оформлення вимогам законодавства, подання не всіх необхідних документів або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, з боку відповідача не було.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачає, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2020 року по справі №819/330/18 наголошував на тому, що прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови прийняття обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

І навпаки, не наведення мотивів прийнятих рішень "суб`єктивізує" акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, за яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність прийнятого рішення.

Зазначений висновок суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), рішення якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року є джерелом права.

У рішенні від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (пункт 109).

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року; "Тошкуце та інші проти Румунії", заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

Таким чином, суд доходить висновку, що відмовляючи позивачу в оформленні паспорта громадянина України, відповідач 2 діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії Самарського відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні та видачі паспорта громадянина України вперше у формі картки, що містить безконтактний електронний носій та зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України вперше у формі картки, що містить безконтактний електронний носій такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем 2 по справі, як суб`єктом владних повноважень дії якого оскаржуються, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності таких дій та не спростовано доводи позивача викладені у позовній заяві.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частинами 1, 2 ст. 46 КАС України передбачено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Так, позивачем у даній справі є ОСОБА_1 (РНОКПП відсутній, свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 ).

Згідно квитанції № від 12.06.2023 року про сплату судового збору, яка наявна в матеріалах справи, платником судового збору у розмірі 2147, 20 грн. вказана ОСОБА_5 , яка не є стороною у даній справі.

На підставі вищевикладеного, підстави для присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів сплаченого судового збору у розмірі 2147, 20 грн. відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 242-246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП відсутній, свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до відповідача 1: Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (, 49000, м. Дніпро, вул. В.Липинського, буд. 7), відповідача 2: Самарського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області (49127, м. Дніпро, вул. Космонавтів, буд. 4) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати протиправними дії Самарського відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в оформленні та видачі паспорта громадянина України вперше у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області оформити та видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України вперше у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці, повний текст рішення складено та підписано 04.09.2023 року.

Суддя О.М. Неклеса