Справа № 420/17661/23
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 вересня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши в місті Одесі в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 23 червня 2023 року № 311577 про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 01 червня 2009 року №311577, виданого громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, поновити дію посвідки на постійне проживання від 19 травня 2020 року № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 та дію його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області направити в Адміністрацію державної прикордонної служби інформацію про протиправність і скасування рішення 23 червня 2023 року № 311577 про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 01 червня 2009 року №311577 та поновлення дії посвідки на постійне проживання від 19 травня 2020 року № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

08 серпня 2023 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 23 червня 2023 року № 311577 про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 01 червня 2009 року №311577 в частині положення про скасування посвідки на постійне проживання від 19 травня 2020 року № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 та в частині зупинення дії реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що на запит Одеська обласна державна (військова) адміністрація листом від 05.08.2023 р. надала копію наказу голови (начальника) Одеської обласної державної (військової) адміністрації та командира військової частини НОМЕР_2 від 16 липня 2022 року №16 «Про встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів на окремих територіях Одеської області в умовах правового режиму воєнного стану». Відповідно до п. 1 вказаного наказу військовою адміністрацією встановлено особливий режим в`їзду/виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів на узбережжі Чорного моря, затоках, у внутрішніх морських водах в межах пляжних зон та на територіях пляжних зон, розташованих у межах прибережної захисної смуги Чорного моря на території Одеської області. П. 8.3 Наказу патрулям на території, де встановлено особливий режим, в установленому законодавством порядку надано право: Перевіряти в осіб документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, та перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти до органів або підрозділів Національної поліції для встановлення особи; за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які перевозяться зазначеними особами. При цьому, у відповідності до п. 8.2 Наказу патрулям надано право вилучати в осіб предмети, які є знаряддям, засобом або предметом правопорушення, і передавати їх органам або підрозділам Національної поліції. Отже, у випадку пересування позивача на території Одеської області він буде затриманий та доставлений до підрозділів Національної поліції України, а скасована посвідка буде вилучена, що є неприпустимим до моменту закінчення судового розгляду у цій справі, оскільки вина позивача у тих діяннях, які вказало СБУ не є доведеною. Крім того, з огляду на введення на території України воєнного стану та застосовані у зв`язку з цим обмеження (зокрема, запровадження комендантської години, обмеження свободи пересування, перевірка документів, що посвідчують особу тощо) вилучення у позивача посвідки на постійне проживання, як правовий наслідок її скасування на підставі оспорюваного рішення, призведе до втрати ним законних підстав перебування на території України, унеможливить підтвердження ним своєї особи, а також користування правами, наданими особі з правом постійного проживання та пересування на території України. В даному випадку, невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнює ефективний захист порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, так як він фактично вже позбавлений права пересуватись вулицями, збирати докази засобами не забороненими законом, приймати участь у судових засіданнях для безпосередньої можливості ефективного захисту своїх прав. Крім того, невжиття заходів забезпечення позову унеможливить і виконання ймовірного рішення суду, для поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, так як він фактично вже позбавлений права пересуватись на вулиці, в тому числі і подавати для виконання судове рішення у цій справі, у випадку якщо воно буде прийнято на його користь. При цьому, зупинення рішення відповідача в частині скасування посвідки, в даному випадку, відновить рівновагу прав сторін, не буде порушувати будь-яких прав відповідача та створювати дисбаланс у їх реалізації, так як у випадку відмови в позові ці заходи закінчать свою дію, і позивач буди вимушений покинути країну на підставі закону. При цьому, з матеріалів, які були подані позивачем разом з позовною заявою, а також з відзиву відповідача вбачається наявність порушення декількох принципів, яким повинно відповідати оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, це обґрунтованість, безстороність, добросовісність, дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, а також урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення. Крім того, після ознайомлення з відзивом відповідача, стало зрозуміло, що у відповідача взагалі не було будь-яких доказів того, що позивач несе загрозу національним інтересам та безпеці України, та ДМС не перевіряла вказані СБУ обставини, оскільки поклалась на почуття відсутності сумнівів щодо інформації, яка була викладена в цьому листі. Враховуючи стадію судового процесу, відповідно до якої відповідач вже надав суду відзив на позов і не підтвердив будь-якими доказами існування зазначених ним в оскаржуваному рішенні обставин загрози діями позивача національним інтересам та безпеки Україні, заходи забезпечення позову у цій справі можуть бути застосовані ще й на підставі п. 2. ч. 2. ст. 150 КАС України, оскільки ознаки протиправності рішення є доволі очевидними.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 154 КАС України, у зв`язку із перебуванням головуючого судді в період з 01.08.2023 року по 04.09.2023 року включно у відпустці, в силу положень ст.120 КАС України, заява позивача про забезпечення позову розглянута в порядку письмового провадження в перший робочий день.

Відповідно до ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Верховний Суд в постанові від 17 січня 2023 року по справі №540/3710/21 зазначив, що сам собою факт прийняття відповідачем рішень, які стосуються прав та інтересів позивача та обмежують його діяльність, не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

З приводу наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, то Верховним Судом у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 826/14303/ 18, від 12 лютого 2020 року у справі № 640/17408/19 та від 27 лютого 2020 року у справі № 640/16242/19 зазначено, що такі ознаки повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. В іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивача до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію у справі.

Так, предметом оскарження по даній справі є, зокрема, правомірність прийнятого Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області рішення від 23 червня 2023 року № 311577 про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 01 червня 2009 року №311577, виданого громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

При цьому, протиправність оскаржуваного рішення не є очевидною та підлягає доведенню в ході розгляду даної адміністративної справи, а тому, задоволення заяви про забезпечення позову у даному випадку буде вирішенням судом позовних вимог по суті та виходом за межі підстав для забезпечення позову, які передбачені ст. 151 КАС України.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що вина позивача у тих діяннях, які вказало СБУ не є доведеною, оскільки вина чи невинуватість позивача в таких діях не є предметом розгляду по даній справі.

Доводи представника позивача щодо того, що у випадку пересування позивача на території Одеської області він буде затриманий та доставлений до підрозділів Національної поліції України, а скасована посвідка буде вилучена, суд також вважає неспроможними та такими, що базуються на припущеннях, оскільки жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування вказаних обставин позивачем суду не надано.

При цьому, в обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, що невжиття зазначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Також, доводи представника позивача про те, що позивач позбавлений права приймати участь у судових засіданнях для безпосередньої можливості ефективного захисту своїх прав суд також вважає неспроможними, оскільки ухвалою суду від 18 липня 2023 року призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що матеріали справи не свідчать про наявність небезпеки заподіяння істотної шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, суд дійшов висновку, що заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 150-154, 243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову від 08.08.2023 року (вхід. № 27052/23) у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 КАС України.

Суддя О.А. Левчук