Справа № 420/559/22
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/559/22

Головуючий І інстанції: Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення суду - 10.03.2023р.) у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Одеській області до Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради» та Одеської обласної ради про застосування заходів реагування,-

В С Т А Н О В И В:

11.01.2022р. ГУ ДСНС України в Одеській області звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради», Одеської обласної ради, в якому просило застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до відповідачів:

- (у спосіб) у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень, розташованих за адресою: м.Одеса, вул. Леонтовича 9/1, 11 (спосіб);

- (у порядку) шляхом відключення за допомогою фахівців електропостачальної організації щодо вищевказаних приміщень від джерел електропостачання (або ж інших електромереж, електроприладів, пристроїв, обладнання, установок); обмеження до них доступу, за винятком проведення робіт з усунення недоліків наданих в акті перевірки від 11.10.2021р. №929, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які випливають на ризик виникнення надзвичайних ситуацій, аварії чи пожежі та можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, зазначених в акті перевірки від 11.10.2021р. №929.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 28.09.2021р. по 11.10.2021р. позивачем було проведено планову перевірку приміщень, за адресами: м.Одеса, вул. Леонтовича, 9/1, 11, під час якої перевірено: приміщення будівлі з метою перевірки додержання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, та, як наслідок, складено акт від 11.10.2021р. №929. Порушення в зазначеному акті перевірки від 11.10.2021р. №929 за номерами 1, 4-16, 18-20, 22-26 є такими, що впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, а також неможливістю її ефективної ліквідації та рятуванню людей, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представники відповідачів надали до суду першої інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнали та мотивовано просили відмовити в їх задоволенні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року (ухваленим у відкритому судовому засіданні) адміністративний позов ГУ ДСНС України в Одеській області - задоволено. Застосовано заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до відповідачів у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради» та Одеської обласної ради, що розташовані за адресою: м.Одеса, вул.Леонтовича,9/1,11; у порядку: шляхом відключення за допомогою фахівців електропостачальної організації стосовно вищевказаних приміщень від джерел електропостачання (або інших електромереж, електроприладів, пристроїв, обладнання, установок); обмеження до них доступу, за винятком проведення робіт з усунення недоліків наданих в акті перевірки від 11.10.2021р. №929, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які випливають на ризик виникнення надзвичайних ситуацій, аварії або пожежі та можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, зазначених в акті перевірки від 11.10.2021р. №929.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради» 29.03.2023р. подало апеляційну скаргу, в якій зазначило про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просило скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.02.2023р. та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити в повному обсязі.

11.04.2023р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

У період з 28.09.2021р. по 11.10.2021р. посадовими особами ГУ ДСНС України в Одеській області проведено планову перевірку приміщень, за адресами: м.Одеса, вул.Леонтовича, 9/1 та 11, під час якої було перевірено: приміщення будівлі з метою перевірки додержання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, за результатами якої складено акт від 11.10.2021р. №929.

Так, в акті перевірки від 11.10.2021р. №929 були встановлені порушення приписів Кодексу цивільного захисту України, Правил пожежної безпеки в Україні та інших чинних нормативно-правових актів, стандартів, нормам і правил у сфері пожежної, техногенної безпеки, а саме:

1. на вікнах корпусів лікувальних закладів встановлені глухі металеві грати;

2. територія об`єкта, будинки, споруди, приміщення санаторію не забезпечені відповідними знаками безпеки. Знаки безпеки, їх кількість, а також місця їх встановлення повинні відповідати ДСТУ EN ISO 7010: «Графічні символи. Кольори та знаки безпеки. Зареєстровані знаки, безпеки»;

3. на території лікувального закладу влаштоване звалище горючих матеріалів та відходів;

4. на території не забезпечено освітлення зовнішніх пожежних драбин та протипожежного обладнання;

5. на території об`єкта на в`їздах (виїздах) не встановлені схеми території, на яких вказується розміщення будівель, водойм, гідрантів, під`їздів пожежних автомобілів до них;

6. допускається куріння на території лікувального закладу (корпус «з», парк) за межами спеціально відведених місць;

7. не забезпечено утримання засобів протипожежного захисту, зокрема системи пожежної сигналізації та оповіщення, у працездатному стані і не забезпечено підтримання їх експлуатаційної придатності (технічне обслуговування);

8. дерев`яні і металеві конструкції дахового приміщення корпусів не оброблені вогнезахисним розчином з веденням нормованого ступеню вогнестійкості;

9. закладено цеглою двері евакуаційних виходів на зовнішні металеві сходи в будівлі корпусу «Ж»;

10. сходові клітки, внутрішні відкриті та зовнішні сходи, коридори, проходи та інші шляхи евакуації в будівлях та спорудах лікувального закладу не забезпечені евакуаційним освітленням. Світильники евакуаційного освітлення повинні вмикатися з настанням сутінків у разі перебування в будинку людей;

11. з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів в підвальних приміщеннях допускається за допомогою «скрутки», має здійснюватися за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів (підвальні приміщення корпусів, корпус «А», «Е», «З», «Л»);

12. допускається улаштування та експлуатація тимчасових електромереж (корпус «З», «Л», «Е», «Ж», «А»);

13. в підвальних приміщеннях допускається підвішування світильників безпосередньо на струмопровідні проводи;

14. лінії живлення до кожного побутового кондиціонера, в корпусах лікувального закладу, не забезпечено автономним пристроєм електричного захисту незалежно від наявності захисту на загальній лінії;

15. будівля «сімейних лікарів» не обладнана системами протипожежного захисту з порушенням вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;

16. пожежні кран комплекти на технічному поверсі, другому поверсі (сходи) утримуються неукомплектованими;

17. не надано підтверджуючі стосовно визначених категорій щодо вибухопожежної і пожежної небезпеки для будівель і приміщень виробничого, складського (категорії за вибухопожежною і пожежною небезпекою визначаються керівниками (технологами) об`єкта, чи проектувальними організаціями або спеціалізованими науково-дослідними закладами);

18. допускається зменшення ширини зовнішнього евакуаційного виходу з другого поверху приймального відділення;

19. допускається зменшення ширини евакуаційних шляхів в корпусах «А», «Е», «З», «Л» шляхом розміщення сторонніх предметів та майна;

20. внутрішній протипожежний водопровід знаходиться в несправному стані, а також не обслуговується (корпус «А», «Б», «Ж», «З», «Л»);

21. не проведено розрахунок необхідної кількості вогнегасників згідно «Правил експлуатації та типових норм належності вогнегасників» (затв. наказом МВС України від 15.01.2018р. №25);

22. пожежні щити, що розміщені на території лікувального закладу, недоукомплектовані та не обслуговуються (до комплекту засобів пожежогасіння, які розміщуються на пожежному щиті, входять: вогнегасники - 3шт., ящик з піском - 1 шт., протипожежне покривало - 1 шт., багор або лом та гак - 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт.);

23. не забезпечено лікувальні корпуси з постійним перебуванням хворих, нездатних самостійно пересуватися, засобами індивідуального захисту органів дихання для самоврядування людей під час пожежі з розрахунку на максимальну кількість хворих (стаціонар) та окремо для обслуговуючого персоналу;

24. не надано підтверджуючі матеріали стосовно обладнання будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів (їх перевірку необхідно виконувати відповідно до вимог ДСТУ EN 62305-1:2012, ДСТУ IEC 62305-2:2012, ДСТУ EN 62305-3:2012, ДСТУ EN 62305-4:2012);

25. пожежні кран-комплекти в цокольному приміщенні корпусу «А» не розміщені у вбудованих або навісних шафках, що мають отвори для провітрювання, і пристосовані для опломбування та візуального огляду їх без розкриття;

26. допускається розміщення електророзеток, вимикачів, перемикачів та інші подібних апаратів на горючі основи (конституції) (приймальне відділення, корпуси «А», «Е», «Ж», «З», «Л»).

З метою усунення виявлених порушень, позивачем 19.10.2021р. винесено припис №558 про їх усунення (до 19.11.2021р.).

Позивачем зазначено, що порушення за номерами 1, 4-16, 18-20, 22-26 є такими, що впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії або ж пожежі, що можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, а також неможливістю її ефективної ліквідації та рятуванню людей.

Наведені вище обставини стали підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, наявності підстав для застосування заходів реагування у сфері державного нагляду, оскільки подальша експлуатація КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради, з виявленими порушеннями, створює реальну та невідворотну загрозу життю та здоров`ю людей.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, в цілому погоджується з наведеними висновками та вважає, що суд першої інстанції вірно визначив обсяг нормативно-правового регулювання даних спірних правовідносин, який полягає в наступному.

Згідно з ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки і відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007р. №877-V.

У відповідності до ч.5 ст.4 Закону №877-V, виробництво (виготовлення) чи реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

При цьому, відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював таке призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

За змістом ч.ч.6,7 ст.7 Закону №877-V, за результатами здійснення планового чи позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого було виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або ж часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Як передбачено п.12 ч.1 ст.67 КЦЗ України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей;

Згідно з ч.1 ст.68 КЦЗ України, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Положеннями ст.70 КЦЗ України визначено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск, а також реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від вимог, визначених нормативно-правовими актами або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів відносно захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або ж непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню і майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або ж часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг можливе лише за рішенням адміністративного суду, ухваленим у справі за позовом центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого було виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Так, у розглядуваному випадку спірним є питання доцільності обрання виключного заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради» та Одеської обласної ради, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Леонтовича 9/1, 11, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, зазначених в акті перевірки.

Надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції у світлі доводів учасників справи та наявних в матеріалах цієї справи доказів, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що захід реагування у вигляді повного (або ж часткового) зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг є виключним (крайнім) заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

При цьому, поняття загрози життю та/або здоров`ю людини є оціночним поняттям, що лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, серед інших, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

Відповідно до ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

При обранні відповідного заходу реагування позивачем, як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли, та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

Під час прийняття судового рішення мають бути враховані не лише обставини і підстави, які спонукали позивача як суб`єкта владних повноважень звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходів реагування, але й ті, які існують на час ухвалення судового рішення.

У протилежному випадку застосування заходів реагування, як виключного заходу, в судовому порядку поширюватиметься на всіх суб`єктів господарювання, відносно яких проведено перевірку і встановлено порушення, які за оцінкою спеціально уповноваженого органу, створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей. Втім, за своїм змістом і суттю застосування такого заходу, він застосовується до усунення виявлених порушень та існування реальної загрози життю та/або здоров`ю людей, у зв`язку із чим його застосування після усунення виявлених порушень втрачає той сенс, який законодавством покладений як основа і правова підстава його застосування.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.10.2019р. у справі №810/4274/17, від 21.02.2020р. у справі №815/6365/17, від 30.09.2020р. у справі №580/34/19, від 01.12.2021р. у справі №826/9226/16 та від 16.06.2022р. у справі №640/10140/20.

На підставі цього колегія суддів зауважує, що особливістю даного спору є те, що суб`єктом господарювання, який перевірявся ГУ ДСНС України в Одеській області на предмет дотримання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, є заклад охорони здоров`я - КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради», а рішення суду про застосування заходів реагування, яке наразі є предметом апеляційного перегляду, прийняте в умовах дії воєнного стану.

Загальновідомим є той факт, що вторгнення російської федерації в Україну зумовило критичне навантаження на систему охорону здоров`я, що пов`язано не тільки зі знищенням та руйнуванням медичних закладів, а й відповідно підвищенням попиту громадян на різні види медичної допомоги, що не були пріоритетними до війни. З іншої сторони, у зв`язку з появою великої кількості внутрішньо переміщених громадян в Одеській області, яка є відносно безпечною порівняно з іншими південними регіонами, безперебійна робота закладів охорони здоров`я саме цієї області є важливою в умовах війни.

З огляду на викладене, при застосуванні заходу реагування, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне проаналізувати та дослідити, які фактично порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки залишилися неусунутими відповідачем і, з урахуванням цього, вирішити питання доцільності обрання заходу реагування, який був би пропорційним наслідкам, до яких можуть призвести такі порушення.

Так, матеріалами цієї справи підтверджується, що 10.01.2023р. ГУ ДСНС України в Одеській області складено акт №2 за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) виявлено, що з переліку порушень, що підлягали усуненню відповідно до вимог припису від 19.10.2021р. №558, залишились неусуненими наступні пункти:

1. дерев`яні і металеві конструкції дахового приміщення корпусів не оброблені вогнезахисним розчином з веденням нормованого ступеню вогнестійкості;

2. будівля «сімейних лікарів» не обладнана системами протипожежного захисту з порушенням вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;

3. не надано підтверджуючі стосовно визначених категорій щодо вибухопожежної і пожежної небезпеки для будівель і приміщень виробничого, складського (категорії за вибухопожежною і пожежною небезпекою визначаються керівниками (технологами) об`єкта, чи проектувальними організаціями або спеціалізованими науково-дослідними закладами);

4. внутрішній протипожежний водопровід знаходиться в несправному стані, а також не обслуговується (корпус «А», «Б», «Ж», «З», «Л»);

5. не забезпечено лікувальні корпуси з постійним перебуванням хворих, нездатних самостійно пересуватися, засобами індивідуального захисту органів дихання для самоврядування людей під час пожежі з розрахунку на максимальну кількість хворих (стаціонар) та окремо для обслуговуючого персоналу;

6. не надано підтверджуючі матеріали стосовно обладнання будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів (їх перевірку необхідно виконувати відповідно до вимог ДСТУ EN 62305-1:2012, ДСТУ IEC 62305-2:2012, ДСТУ EN 62305-3:2012, ДСТУ EN 62305-4:2012).

У той же час, на підставі поданих відповідачем доказів і письмових пояснень, колегією суддів з`ясовано, що на виконання пункту припису щодо надання підтверджуючих стосовно визначених категорій щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки для будівель і приміщень, КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради» було укладено договір з ТОВ «Антей-спецсервіс» та розроблено розрахунки категорій приміщень стосовно вибухопожежної та пожежної небезпеки згідно з ДСТУ Б В.1.1-36:2016 та класу зони згідно з НПАОП 40.1-1.32-01 (т.2, а.с.88-112).

Що ж стосується забезпечення відповідачем лікувальних корпусів з постійним перебуванням хворих, нездатних самостійно пересуватися, засобами індивідуального захисту органів дихання для самоврядування людей під час пожежі з розрахунку на максимальну кількість хворих (стаціонар) та окремо для обслуговуючого персоналу, то слід зазначити, що в матеріалах справи дійсно наявна накладна від 24.08.2022р. за №7, за якою КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради були надані протигази у кількості 200 штук (т.1, а.с.182).

Більше того, 12.01.2023р. між відповідачем (покупцем) та ФОП ОСОБА_1 (постачальник) укладено договір про закупівлю за №2210/06, відповідно до якого, постачальник зобов`язується згідно з ДК 021:2015-35110000-8 - протипожежне, рятувальне та захисне обладнання (маска-саморятівник XHZLC-40), в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити та передати у власність покупця товар, відповідно до специфікації, що є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти якісний товар та сплатити його вартість на умовах цього договору (т.2, а.с.113-116).

За специфікацією, що є додатком №1 до вказаного договору закупівлі, відповідачем придбано відповідний товар у кількості 50 одиниць, загальною вартістю - 76500 грн.

Також, варто звернути увагу на те, що у матеріалах справи наявний договір про надання послуг від 16.01.2023р. №09-23/49, укладений між відповідачем та ТОВ «Фаетон-2020», предметом якого є надання виконавцем послуг з технічного обслуговування (підтримання експлуатаційної придатності) систем протипожежного захисту (СПЗ), що змонтовані та встановлені в приміщеннях замовника, які знаходяться за адресами: м.Одеса, вул. Леонтовича, 9/1, 11, а також вул. Сергія Ядова, 4 (т.2, а.с.118-122).

Зазначені послуги, як свідчить п.п.1.2,1.6 цього договору, визначаються згідно з регламентом «Підтримання експлуатаційної придатності систем протипожежного захисту» відповідно до ДБН України В.2.5.-56:2014. Виконавець надає послуги згідно з регламентними роботами з технічного обслуговування СПЗ (додаток №3 до договору).

Додаток №3 до договору від 16.01.2023р. за №09-23/49 передбачає, що за цим договором ТОВ «Фаетон-2020» надаються послуги із технічного обслуговування систем пожежної сигналізації, систем передавання тривожних сповіщень, а також систем оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей (т.2, а.с.133).

Виходячи з наведених фактичних обставин справи, судова колегія вважає, що відповідачем було вчинено дії, спрямовані на виконання вимог п.п.15,17 та 23 припису від 19.10.2021р. №558.

У той же час, на виконання п.п.8,20 та 24 згаданого припису, відповідачем 17.01.2023р. було укладено з ФОП ОСОБА_2 договір про закупівлю послуг за №2240/13, відповідно до п.1 якого, виконавець зобов`язується у 2023р. виконати проектні роботи по обробці дерев`яних та металевих конструкцій дахового приміщення корпусів Центру вогнегасним розчином з веденням нормованого ступеня вогнестійкості за адресою: м.Одеса, вул. Леонтовича, 9/1 літери: «А», «Б», «Ж», «З», «Л», «Е» та «Г» (ДК 021:2015-71320000-7 послуги з інженерного проектування КЕКВ 2240). Сторонами, згідно з умовами даного договору, було погоджено договірну ціну на виконання проектних робіт, складено календарний план робіт (без зазначення конкретної дати або періоду виконання цих робіт) та кошторис на проектні роботи від 17.01.2023р. (т.2, а.с.136-139).

Одночасно, відповідачем укладено з виконавцем - ФОП ОСОБА_2 договір про закупівлю послуг №2240/12. Предметом вказаного вище договору є виконання у 2023р. капітального ремонту внутрішнього пожежного трубопроводу корпусів Центру, розташованого за адресою: м.Одеса, вул. Леонтовича, 9/1 літери: «А», «Б», «Ж», «З», «Л», «Е» та «Г» (ДК 021:2015-71320000-7 послуги з інженерного проектування КЕКВ 2240). На виконання умов договору, сторонами складено календарний план робіт (без зазначення конкретної дати або періоду виконання цих робіт), погоджено договірну ціну виконання проектних робіт та складено кошторис на проектні роботи (т.2, а.с.143-146).

З-поміж іншого, як свідчать матеріали даної справи, адміністрацією КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради» 16.01.2023р. спрямовано лист №101 до Департаменту економічної політики та стратегічного планування з проханням узгодити закупівлю послуг з розробки проектно-кошторисної документації по монтажу системи блискавкозахисту в будинках і спорудах, за адресою: м.Одеса, вул. Леонтовича, 9/1 літери: «А», «Б», «Ж», «З», «Л», «Е» та «Г» (ДК 021:2015-71320000-7 послуги з інженерного проектування) загальною вартістю - 249200 грн. (т.2, а.с.147).

Втім, відповіді на зазначений лист відповідача матеріали справи не містять.

Таким чином, як вбачається із матеріалів справи та, фактично, не заперечується сторонами, на час розгляду справи в суді 1-ї інстанції відповідачем було усунуто лише частину виявлених під час перевірки порушень.

Проаналізувавши зміст укладених відповідачем договорів від 17.01.2023р., а також лист від 16.01.2023р. до Департаменту економічної політики та стратегічного планування, колегія суддів наголошує, що зазначені докази жодним чином не спростовують наявність порушень станом на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій, а свідчать лише про наміри відповідача виконати певні роботи в майбутньому та не свідчать про повне усунення ним порушень.

Окрім того, лише факт укладання договорів не свідчить про усунення порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи встановлені вище обставини, доходить висновку про те, що фактично в усіх будинках і спорудах, за адресою: м.Одеса, вул. Леонтовича, 9/11 (літери: «А», «Б», «Ж», «З», «Л», «Е» та «Г»), продовжують існувати порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що загрожують життю і здоров`ю людей. Як уже зазначалося вище, дані об`єкти належать до категорії об`єктів з масовим перебуванням людей, а їхній протипожежний стан не відповідає вимогам законодавства щодо створення безпечних умов для перебування хворих на стаціонарному та амбулаторному лікуванні.

Судова колегія вважає, що розгляд справи знаходиться у площині виявлення наявності підстав для застосування судом заходів реагування, які, у свою чергу, встановлені під час розгляду справи за позовом органу державного нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки про застосування заходів реагування. Водночас, виходячи з суті виявлених ГУ ДСНС України в Одеській області під час перевірки порушень, вони є такими, що створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, що є неприпустимим з урахуванням того, що згідно з КЦЗ України, пожежна безпека - це відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю. Однак, встановлені у справі порушення, безперечно, в тій чи іншій мірі створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, адже стосуються, зокрема, протипожежних норм.

Пожежі відносяться до надзвичайних ситуацій, а загроза життю та здоров`ю людей виникає не лише при наявності порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що безпосередньо можуть до неї призвести, а й при наявності інших порушень по нездійсненню заходів щодо захисту людей від впливу небезпечних чинників при вже виниклій пожежі.

Отже, враховуючи, що на час розгляду цієї справи порушення вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки відповідачем не усунуто в повному обсязі, судова колегія вважає обґрунтованим твердження позивача про існування обставин, що створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, відповідно, є обґрунтованими вимоги позивача про застосування до відповідача певних заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації об`єкту, оскільки виявлені перевіркою порушення, у разі виникнення пожежної небезпеки, будуть нести реальні, а не вірогідні негативні наслідки.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення виявлених порушень, тобто вказаний захід має спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки в закладі охорони здоров`я.

Захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та відповідно ризику завдання шкоди життю і здоров`ю людей.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі відповідача.

Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 05.09.2023р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко