Справа № 280/7483/20
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 вересня 2023 року м. Дніпросправа № 280/7483/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Кругового О.О.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Запорізької обласної прокуратури

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року (головуючий суддя Сіпака А.В.) в адміністративній справі № 280/7483/20, розглянутої в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження

за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 20.10.2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача Запорізької обласної прокуратури, у якому просив визнати протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури щодо невиплати вихідної допомоги при звільненні, зобов`язати відповідача виплатити вихідну допомогу в сумі 37 183,02 грн. та середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні по день ухвалення судового рішення.

В обґрунтування позову зазначив, що наказом прокурора Запорізької області від 27.08.2020 року №1638к його звільнено із займаної посади та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі Закон №1697-VII) з 28.08.2020 року, та всупереч положенням трудового законодавства не виплачено вихідну допомогу при звільненні в сумі 37 183,02 грн., та середній заробіток за весь час затримки повного розрахунку при звільненні.

Постановлені по справі судові рішення, якими в задоволенні позову відмовлено, а саме: рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.11.2021 року, та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 року, якою рішення суду залишено без змін, скасовано постановою Верховного Суду від 24.11.2022 року, справу №280/7483/20 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.03.2023 року позов задоволено частково, визнана протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку в сумі 23 811,25 грн., зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу вихідну допомогу при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку, що становить без вирахування податків і зборів 23 811,25 грн, та виплатити середній заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні у розмірі 23 940,25 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить змінити судове рішення, та стягнути з прокуратури на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 721 482, 50 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, Запорізькою обласною прокуратурою подано апеляційну скаргу, в якій відповідач просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу на підставі ст.311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами , яких достатньо для прийняття рішення за апеляційними скаргами сторін, а тому клопотання представника Запорізької обласної прокуратури про розгляд справи в судовому засіданні задоволенню не підлягає.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами ст. 242 КАС України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Перевірка рішення суду судом апеляційної інстанції здійснюється в межах доводів апеляційної скарги відповідача, як це передбачено ст.308 КАС України.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач з 2011 року проходив службу в органах прокуратури. Наказом прокурора Запорізької області від 27.08.2020 року №1638к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, інших заходів примусового характеру у місцях несвободи, а також пробації прокуратури Запорізької області та з органів прокуратури Запорізької області на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону №1697-VII на підставі пп. 2 пункту 19 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 року № 113-IX (далі Закон № 113-IX ) з 28.08.2020 року.

Постановою Верховного Суду від 10.11.2022 року у справі №280/7188/20 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.02.2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15.07. 2021 року в справі №280/7188/20, якими серед іншого визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Запорізької області від 27.08.2020 року №1638к про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону №1697-VII- скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування наказу, рішення комісії, зобов`язання вчинити дії відмовлено.

На звернення позивача щодо виплати вихідної допомоги при звільненні, листом від 09.09.2020 року №11-2591-20 Прокуратура Запорізької області повідомила, що Закон №1697-VII не передбачає виплату вихідної допомоги у разі звільнення з підстави, визначеної п. 9 ч.1 ст. 51 Закону №1697-VII. Умовою виплати працівникові вихідної допомоги за ст. 44 КЗпП України є звільнення працівника виключно з визначених цією статтею підстав.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, яка полягає у не виплаті вихідної допомоги при звільненні, та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Із матеріалів справи вбачається, що на час вирішення спору позивачу не виплачена вихідна допомога, відповідачем не проведено розрахунок з позивачем у зв`язку зі звільненням.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції при новому розгляді справи, встановивши, що ч.5 ст.51 Закону № 1697-VII та ч.4 ст. 40 КЗпП України передбачений виключний перелік випадків, коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми КЗпП України, проте до такого виключного переліку не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, дійшов вірного висновку, що вихідна допомога це державна гарантія, яка полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з незалежних від працівника обставин, і застосування положень ст. 44 КЗпП України при вирішенні спірного питання не заборонено.

Отже, при звільненні позивача з 28.08.2020 року йому мала бути виплачена вихідна допомога.

Застосувавши у відповідності до п.5 ст.242 КАС України правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 23.12.2020 року у справі № 560/3971/19, від 27.01.2021 року у справі № 380/1662/20, суд першої інстанції правомірно зазначив, що позивач набув право на виплату вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України, оскільки його звільнено на підставі пп. 2 п. 19 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ, та визначив суму вихідної допомоги при звільненні в розмірі 23 811,25 грн., виходячи із інформації Запорізької обласної прокуратури від 13.11.2020 року, з якої вбачається, що сума середньоденної заробітної плати позивача складає 1107,50 грн., а середньомісячна заробітна плата складає 23 811,25 грн.(т.1 а.с.25-26).

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд першої інстанції вірно вказав, що відповідачем вчинено триваюче правопорушення щодо не здійснення остаточного та повного розрахунку з позивачем в частині невиплати вихідної допомоги при звільненні, а тому у позивача наявне право на застосування положень ст. 117 КЗпП України в частині отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Судом першої інстанції, враховуючи вимоги Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995 року № 100, вірно обчислено середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 721 482,50 грн., виходячи із розрахунку середньоденної заробітної плати 1107,50 грн х 655 робочих днів затримки виплати.

Застосувавши правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 26.06.2019 року у справі № 761/9584/15-ц, від 30.10.2019 року у справі № 806/2473/18, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, та враховуючи те, що правове регулювання відшкодування працівнику середнього заробітку за порушення строків розрахунку при звільненні є способом досягти балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах, з огляду на фактичні обставини, за яких стався несвоєчасний розрахунок, суд першої інстанції вірно визначив середній заробіток, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у розмірі 23 940,25 грн.

При цьому обчислюючи вказану суму, суд першої інстанції правомірно виходив із того, що належна позивачу до виплати вихідна допомога у розмірі 23 811,25 грн складає 3,3% від визначеного вище середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 721 482,50 грн. , тому стягненню на користь позивача підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.08.2020 року по 28.03.2023 року включно у сумі 23 940,25 грн. (1107,50 грн. х 3,3%) х 655).

Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Викладене свідчить, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Запорізької обласної прокуратури - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року в адміністративній справі № 280/7483/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий