Справа № 640/8613/21
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8613/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Єжелі А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року про роз`яснення судового рішення, суддя Щавінський В.Р., за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати позивачу пенсію відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років без обмеження її максимального розміру, починаючи з дати призначення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років без обмеження її максимального розміру, починаючи з дати призначення. Рішення суду набрало законної сили 24 червня 2021 року.

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання вимог зазначених приписів, Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративну справу №640/8613/21 скеровано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.

14 квітня 2023 року позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з заявою, у якій просить суд роз`яснити вищевказане судове рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року заяву про роз`яснення ухваленого рішення повернуто заявнику без розгляду.

26 квітня 2023 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Київського окружного адміністративного суду із заявою, у якій просить роз`яснити рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2021 року у справі №640/8613/21.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що відповідачем повідомлено, що рішенням суду не покладено зобов`язань щодо виплати пенсії без обмеження максимального розміру в подальшому після проведення перерахунків пенсії з інших дат, зокрема, в зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, індексації, тощо.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року заяву про роз`яснення судового рішення задоволено частково. Роз`яснено, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 640/8613.21 повинно виконуватись Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві без обмеження терміном такого виконання. Роз`яснено, що сума пенсії ОСОБА_1 відображається у розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі, який формується Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, і за відсутності внесення змін до відповідного законодавства України повинна виплачуватись згідно такого розрахунку без обмеження максимальним розміром в подальшому при проведенні перерахунків пенсії, зокрема і в зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленням інших підвищень, проведенням індексації пенсії тощо.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні заяви.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, осіб, що з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як убачається із заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2021 року у справі № 640/8613/21, позивач просив роз`яснити рішення суду, а саме:

- чи покладено на відповідача зобов`язання щодо виплати пенсії без обмеження максимального розміру в подальшому після проведення перерахунку з інших дат, зокрема, в зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, індексації, тощо;

- чи допускає дане судове рішення встановлення обмежень максимального розміру пенсії позивача в цілому, або на конкретну дату;

- чи задовольняв суд вимогу позивача про призначення в твердій сумі або в сумі на певну дату, чи відповідно до розрахунку до пенсійної справи.

Приймаючи рішення про часткове задоволення заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що листами Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві підтверджується встановлення обмеження щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 , а тому вважає необхідним роз`яснити, що прийняте судом рішення у даній справі зумовлює і подальше щомісячне та безперервне нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2 без обмеження максимальним розміром, у тому числі при наступних перерахунках пенсії.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Згідно ч. 3 вказаної статті КАС України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За змістом наведених норм слідує, що роз`ясненню підлягає судове рішення, яким спір вирішено по суті позовних вимог, і здійснити таке роз`яснення вправі суд, який це рішення ухвалив.

При цьому, роз`ясненню підлягають ті судові рішення, які є незрозумілими, містять суперечливі доводи та ведуть до труднощів при їх виконанні.

Як зазначено в п. 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення" в адміністративній справі, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Отже, рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Таким чином, суд може роз`яснити рішення, яке підлягає виконанню та подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Отже, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.02.2022 у справі № 160/3964/20.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 640/8613/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати ОСОБА_1 відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років без обмеження її максимального розміру, починаючи з дати призначення.

Разом з тим, з листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07.03.2023 №6603-4481/Я-02/8-2600/23 слідує, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 640/8613/21 позивачу здійснено перерахунок пенсії.

При цьому, при перерахунку пенсії повторно застосовано обмеження пенсійної виплати максимальним розміром, оскільки, як вважає пенсійний орган, судом не покладено обов`язку не застосовувати таке обмеження у подальшому, зокрема, в зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, індексації, тощо.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, чинній з 01 січня 2016 року по 20 грудня 2016 року) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 20 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення суду конституційної юрисдикції передбачено, що положення частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, починаючи з 20.12.2016 відсутня частина сьома статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи №755/10947/17 зробила висновок, відповідно до якого, під час вирішення тотожних спорів має враховуватись саме остання правова позиція, якою є позиція Верховного Суду у постанові від 10.09.2021 по справі № 300/633/19.

Так, суд касаційної інстанції підкреслив, що рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частину сьому статті 43, а тому внесені у подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII (набрав чинності 01 січня 2017 року) зміни до частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), яка визнана неконституційною і втратила чинність, самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що наразі стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не містить положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 640/8613/21 від 24.05.2021 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років без обмеження її максимального розміру, тобто не встановлено строку застосування виплати без обмеження максимальним розміром.

Окрім того, положення статті 43 Закону №2262-ХІ1 не передбачає обмеження розміру виплати пенсії під час чи після перерахунку такої пенсії, а тому у пенсійного органу відсутні правові підстави для повторного застосування обмеження максимального розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно роз`яснив рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2021 року в адміністративній справі №640/8613/21.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що не погоджуючись з рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2021 року в адміністративній справі №640/8613/21 апелянт був наділений процесуальним правом на подання апеляційної скарги на таке рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, підстави для її скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши доводи позивача, викладені у заяві, прийняв законну ухвалу у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали Київського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.

Повний текст виготовлено: 05 вересня 2023 року.