Справа № 580/4643/22
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4643/22 Суддя (судді) першої інстанції: Білоноженко М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання неправомірною відмови та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА

Позивач звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просила:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2019, 2020, 2021);

- зобов`язати відповідача призначити позивачу з 12 липня 2022 року пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2019, 2020, 2021) в сумі 10846,37 грн; страхового стажу в кількості 42 роки 1 місяць (505 місяців); коефіцієнта зарплати 1,18813; доплати за понаднормовий стаж (12 років) в розмірі 12% від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність станом на 11.07.2022 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у перерахунку, призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону №1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2019-2021 роки, починаючи з 12.07.2022, а також щодо не зарахування періоду роботи ОСОБА_1 у секторі культури та туризму Маньківської селищної ради Черкаської області у квітні - червні 2022 року до її страхового стажу. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи у секторі культури та туризму Маньківської селищної ради Черкаської області у квітні - червні 2022 року та здійснити перерахунок з 12.07.2022 пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки, доплати за стаж понад 30 років згідно зі ст.28 Закону №1058 в розмірі 12% від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність станом на 12.07.2022 року та з урахуванням коефіцієнта зарплати 1,18813, та здійснити виплату з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 12.07.2022. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що законодавством чітко передбачено порядок обчислення страхового стажу та його зарахування та після 31.03.2022 відсутні дані щодо сум заробітку та сплати страхових внесків, а застосування показника середньої заробітної плати (доходу) за 2014, 2015, 2016 роки відповідає нормам законодавства.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавала. В суді першої інстанції її позиція обґрунтовувалась тим, що пенсію за Законом №1058 їй було призначено вперше, тому відповідач повинен був взяти показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, крім того, відповідачем необґрунтовано не зараховано період роботи позивача з 01.04.2022 по 11.07.2022.

Відповідно до ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного провадження, введення в Україні воєнного стану та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на пенсійному обліку та до 11.07.2022 отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

14.07.2022 позивач подала заяву про призначення пенсії у зв`язку з переходом на інший вид пенсії, яка в подальшому була нею самостійно відкликана заявою від 19.07.2022, у зв`язку з незгодою з проведеним відповідачем переведенням (а.с.13-15).

Листом від 29.07.2022 №2300-0217-8/33630 відповідач повідомив, що позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком та її заяву анулювати технічно неможливо (а.с.16).

09.08.2022 позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення їй з 12.07.2022 пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати за 2019-2021 роки і просила для обрахунку взяти заробіток з 01.07.2000 по 11.07.2022 (а.с.17).

Листом від 13.09.2022 №5196-5102/З-03/8-2300/22 відповідач повідомив, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з 01.10.2017 раніше призначені пенсії обчислюють із використанням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки в розмірі 3764,40 грн, який згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124, від 01.04.2020 №251, від 22.02.2021 № 127, від 16.02.2022 № 118 збільшено на коефіцієнти 1,17 (із 01.03.2019), 1,11 (із 01.05.2020), 1,11 (із 01.03.2021), 1,14 (із 01.03.2022). Повідомлено, що згідно із заявою від 14.07.2022 про перехід на інший вид пенсії позивачку із 14.07.2022 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058, підстав для перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2019-2021 роки немає. Розмір пенсії за віком обчислено з урахуванням страхового стажу 41 рік 9 місяців (стаж ураховано до 31.03.2022) та заробітної плати, визначеної за періоди роботи із 01.07.2000 до 31.10.2013. До проведення оптимізації коефіцієнт заробітної плати становив 1,12312, після - 1,18813. Розмір пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 із 14.07.2022 становить 3186,83 грн, зокрема: 3068,69 грн - розмір пенсії за віком, обчислений з урахуванням страхового стажу позивача та заробітної плати згідно із статтею 27 Закону №1058 (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 (коефіцієнт збільшення з 01.03.2022 середньої заробітної плати в Україні, яка враховується для обчислення пенсії) х 1,18813 (коефіцієнт заробітної плати) х 0,41750 (коефіцієнт стажу)); 118,14 грн - доплата за стаж понад 30 років згідно із статтею 28 Закону № 1058 (1074,00 грн (прожитковий мінімум для непрацездатних осіб із 01.09.2015 (для працюючих)) х 11%). Вказано, що розмір пенсії обчислено відповідно до норм чинного законодавства та документів пенсійної справи, підстав для призначення пенсії за віком із 12.07.2022 немає (а.с.18-20).

Вважаючи неправомірним призначення пенсії за віком із застосуванням показників середньої заробітної плати за 2014-2016 роки та неправильним розрахунок страхового стажу, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що проведений відповідачем розрахунок пенсії за віком позивача із застосуванням середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки є неправомірним, а неврахування періоду роботи позивача з квітня по червень 2022 року є безпідставним.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються, зокрема трудові пенсії за вислугу років.

Частиною 1 ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп - Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Частиною 3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, у справі, яка розглядається, мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону.

Так, позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше.

Крім того, у відповідності до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при переведенні з одного виду пенсії на інший враховується заробітна плата (дохід) із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, лише за бажанням особи. Однак, жодних доказів щодо висловлення бажання позивача на застосування даного показника відповідачем не надано, що свідчить про застосування такого показника на власний розсуд всупереч нормам чинного законодавства.

Таким чином, відповідачем порушено право позивача на застосування при призначенні пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивачу було призначено пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у 2022 році, то при нарахуванні та виплаті позивачу пенсії за віком застосуванню підлягає середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019-2021 роки, як це передбачено ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо посилань апелянта на відсутність підстав для зарахування до трудового стажу позивача періоду її роботи квітень-червень 2022 року з підстав відсутності інформації про сплату страхових внесків за вказаний період, колегія суддів звертає увагу на наступне.

В силу ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.28 наведеного Закону за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Судом встановлено, що позивачу здійснено розрахунок страхового стажу з урахуванням періоду до 31.03.2022 на рівні 41 рік 9 місяців, однак не враховано період роботи позивача з квітня по червень 2022 року (3 місяці).

З наявних в матеріалах справи відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 287.09.2022 позивачем в період квітень-червень 2022 року отримано дохід від Сектору культури та туризму Манківської селищної ради Черкаської області в розмірі 6746,30 грн щомісячно за ознакою доходу 101 - заробітна плата, з якої утримувались податки в сумі 1214,33 грн щомісячно (а.с.42).

Робота позивача в Секторі культури та туризму Манківської селищної ради Черкаської області на посаді директора комунального закладу «Манківський краєзнавчий музей» Манківської селищної ради також підтверджується записами в трудовій книжці позивача (а.с.29).

Колегія суддів звертає увагу, що у розумінні ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» саме роботодавець, як страхувальник, зобов`язаний сплачувати страхові внески.

Відсутність у відповідача інформації щодо сплати страхувальником страхових внесків за позивача, враховуючи, що відповідні відрахування із її заробітної плати були проведені, не може бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи до страхового стажу, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача провести зарахування періоду роботи позивача з квітня по червень 2022 року до страхового стажу, в результаті чого загальний страховий стаж позивача становить 42 роки, що надає їй право на доплату за стаж згідно зі ст.28 Закону №1058 в розмірі 12% від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Будь-яких заперечень щодо застосування коефіцієнту заробітної плати 1,18813 відповідач в апеляційній скарзі не наводить та з листа від 13.09.2022 №5196-5102/З-03/8-2300/22 вбачається, що ГУ ПФ України в Черкаській області погоджується з наявністю правових підстав для застосування саме такого коефіцієнта заробітної плати при обчисленні позивачу пенсії за віком (а.с.18-20).

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з квітня по червень 2022 року, здійснити відповідний перерахунок пенсії з урахуванням доплати в розмірі 12% від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та з урахуванням коефіцієнта заробітної плати 1,18813 з проведенням відповідних виплат.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апеляційна скарга не містить жодних обґрунтувань та рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині незадоволених позовних вимог, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 05 вересня 2023 року

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма