Справа № 380/19514/23
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року справа №380/19514/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар Н.А. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якій просить скасувати постанову від 29.06.2023 ВП № 56070919 про закінчення виконавчого провадження.

В обґрунтування позову зазначає, що рішення суду не виконано повністю, так як пенсію перераховано без врахування індексації. Державний виконавець не встановив розмір невиконаного зобов`язання, не провівши усіх передбачених законом виконавчих дій, дійшов помилкового висновку про неможливість виконання рішення суду та закінчивши виконавче провадження позбавив позивача права на отримання сум індексації пенсії за минулий час. Крім того, прийняття вищевказаної постанови суперечить висновкам Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Ухвалою від 22.08.2023 поновлено позивачу строк на звернення до суду.

Ухвалою від 22.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощено позовного провадження з повідомленням сторін та залучено до участі у справі Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

У судовому засіданні 05.09.2023 позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 05.09.2023 проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. В обґрунтування такого зазначив, що державним виконавцем вживалися заходи, спрямовані на виконання рішення суду, Головне управління ПФУ у Львівській області повідомило, що виконало рішення суду в повному обсязі, однак це, не відповідає дійсності, оскільки матеріалами виконавчого провадження підтверджується, що боржником не виконано рішення суду в повному обсязі, зокрема в частині здійснення індексації пенсії за цей період без зміни базового місяця для нарахування індексації пенсії. Виконавцем вчинено всі дії, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», виконати рішення суду без участі боржника неможливо, тому скеровано до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, належно повідомлений про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, пояснення на позов не подав. Протокольною ухвалою вирішено здійснювати розгляд справи у відсутності представника третьої особи.

Суд заслухав пояснення учасників справи та перейшов у письмове провадження.

Суд, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

На підставі заяви стягувача - ОСОБА_1 , від 29.03.2018 державним Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Пушкар І.Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56070919 від 29.03.2018 з примусового виконання виконавчого листа № 461/6426/17, виданого Галицьким районним судом м. Львова, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (в редакції, чинній станом на момент призначення пенсії позивачу) з урахуванням сум премії, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, згідно із поданою довідкою про грошове забезпечення № 268/68 від 03 травня 2017 року, якою передбачені складові види грошового забезпечення для призначення пенсії, починаючи з 27 липня 2017 року, з урахуванням фактично виплачених сум, із здійсненням індексації пенсії за цей період та без зміни базового місяця для нарахування індексації пенсії. Боржником за вказаним виконавчим документом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Зазначеною постановою повідомлено боржника про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів, про що повідомити державного виконавця.

На підставі заяви стягувача від 27.04.2018 до матеріалів виконавчого провадження долучено копію заяви про визнання протиправною бездіяльності боржника.

На адресу ГУ ПФУ у Львівській області 07.05.2018 скеровано вимогу державного виконавця № В-9/ВП№56070919/5776 від 07.05.2018 про надання документів, які підтверджують виконання рішення суду.

На адресу Відділу примусового виконання рішень 08.05.2018 надійшов лист за підписом першого заступника начальника ГУ ПФУ у Львівській області О.Р.Сафіна № 7140/03.29-15 від 17.04.2018 з інформацією про те, що боржником на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 27.07.2017. Розмір пенсії в результаті перерахунку становив 8724,95 грн, у тому числі основний розмір пенсії - 6248,84 грн, доплата до попереднього розміру пенсії - 2476,11 грн. Оскільки основний розмір пенсії згідно з грошовим забезпеченням, зазначеним у довідці № 268/68 від 03.05.2017, яка долучена ОСОБА_1 до звернення від 27.07.2017, є меншим, тому перерахунок пенсії за рішенням суду боржник вважає недоцільним.

До листа Головне управління ПФУ долучило також копію перерахунку від 28.03.2018, здійсненого на підставі рішення суду.

На адресу відділу 11.05.2018 надійшли заява стягувача про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та заперечення проти закінчення виконавчого провадження з відповідним обґрунтуванням.

Державним виконавцем скеровано до Львівського апеляційного адміністративного суду заяву про роз`яснення рішення № В-1/ВП№56070919/6452 від 18.05.2018.

На адресу Відділу примусового виконання рішень 29.05.2018 надійшов лист за підписом першого заступника начальника ГУ ПФУ у Львівській області О.Р.Сафіна № 9312/03.29-15 від 18.05.2018 з інформацією про те, що боржником на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 27.07.2017. Розмір пенсії в результаті перерахунку становив - 8724,95 грн, у тому числі основний розмір пенсії - 6248,84 грн, доплата до попереднього розміру пенсії - 2476,11 грн. Оскільки основний розмір пенсії згідно з грошовим забезпеченням, зазначеним у довідці № 268/68 від 03.05.2017, яка долучена ОСОБА_1 до звернення від 27.07.2017, є меншим, тому перерахунок пенсії за рішенням суду боржник вважає недоцільним.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018 у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення відмовлено.

На адресу Відділу примусового виконання рішень 12.06.2019 надійшов лист за підписом начальника відділу з питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ ПФУ у Львівській області О.Петрусик № 14374/03.29-15 від 06.06.2019 з інформацією, аналогічною за змістом з листами № 7140/03.29-15 від 17.04.2020 та № 9312/03.29-15 від 18.05.2018.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції № 870 від 09.10.2019 та наказу Міністерства юстиції України Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України № 3173/5 від 16.10.2019 постановою ВП № 56070919 від 22.01.2020 виконавче провадження ВП № 5067919 передано до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та постановою ВП № 56070919 від 29.01.2020 таке виконавче провадження прийнято до виконання.

На адресу ГУ ПФУ у Львівській області скеровано вимогу державного виконавця № В-4/6584 від 11.03.2020, якою зобов`язано боржника надати інформацію про стан виконання рішення суду.

Відповідь на таку вимогу в матеріалах виконавчого провадження відсутня.

На адресу ГУ ПФУ у Львівській області повторно скеровано вимогу державного виконавця № В-4/14369 від 08.07.2020, якою зобов`язано боржника надати інформацію про стан виконання рішення суду.

На адресу Відділу 29.07.2020 надійшов лист за підписом начальника відділу з питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ ПФУ у Львівській області О.Петрусик № 1300-0330-8/56835 з інформацією, аналогічною за змістом з листами № 7140/03.29-15 від 17.04.2020, № 9312/03.29-15 від 18.05.2018 та № 14374/03.29-15 від 06.06.2019.

На адресу ГУ ПФУ у Львівській області повторно скеровано вимогу державного виконавця № В-4/21058 від 29.10.2020, якою зобов`язано боржника надати інформацію про стан виконання рішення суду та попереджено про відповідальність у разі невиконання без поважних причин.

На адресу Відділу надійшов лист за підписом заступника начальника відділу з питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ ПФУ у Львівській області А.Клепака № 1300-5308-8/94432 від 19.11.2020 з інформацією, аналогічною за змістом з листами № 7140/03.29-15 від 17.04.2020, № 9312/03.29-15 від 18.05.2018, № 14374/03.29-15 від 06.06.2019 та № 1300-0330-8/56835, а також з проханням закінчити виконавче провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження. Щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації пенсії Головним управлінням ПФУ у Львівській області не надано жодної інформації.

Заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено постанову про накладення штрафу ВП № 56070919 від 25.11.2020, якою на боржника - Головне управління ПФУ у Львівській області, за невиконання рішення суду на підставі ст.ст. 63, 75 Закону України Про виконавче провадження накладено штраф у розмірі 5100,00 гривень.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року у справі № 380/11520/20 у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення штрафу відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2021 рішення суду від 18 березня 2021 у справі №380/11520/20 залишено без змін.

06 липня 2021 ОСОБА_1 скерував клопотання про повторне накладення штрафу на боржника.

21 липня 2021 на адресу ГУ ПФУ у Львівській області повторно скеровано вимогу державного виконавця № 18912В-4, якою зобов`язано боржника надати інформацію про стан виконання рішення суду та попереджено про відповідальність у разі невиконання без поважних причин.

На адресу Відділу надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з інформацією, аналогічною за змістом з листами № 7140/03.29-15 від 17.04.2020, № 9312/03.29-15 від 18.05.2018, № 14374/03.29-15 від 06.06.2019 та № 1300-0330-8/56835, а також з проханням закінчити виконавче провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження. Щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації пенсії Головним управлінням ПФУ у Львівській області не надано жодної інформації.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено постанову про накладення штрафу ВП № 56070919 від 07.09.2021, якою на боржника - Головне управління ПФУ у Львівській області, за невиконання рішення суду на підставі ст.ст. 63, 75 Закону України Про виконавче провадження накладено штраф у розмірі 10200,00 гривень.

02 вересня 2021 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скеровано на адресу Головного управління Національної поліції у Львівській області подання про внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно боржника за ознаками складу злочину, передбаченого ст.382 КК України.

12 квітня 2023 на адресу ГУ ПФУ у Львівській області повторно скеровано вимогу державного виконавця № 10228, якою зобов`язано боржника надати інформацію про стан виконання рішення суду та попереджено про відповідальність у разі невиконання без поважних причин.

29 червня 2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 56070919 від 29.06.2023.

Позивач не погоджується із вказаною постановою про закінчення виконавчого провадження, відтак звернувся із цим позовом до суду про її скасування.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Зазначеним Законом визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII встановлено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 19 Закону № 1404-VIII сторони виконавчого провадження зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

Оскільки вказане рішення є рішенням немайнового характеру, зазначеною постановою повідомлено боржника про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів, про що повідомити державного виконавця.

Виконання рішень немайнового характеру врегульовано, зокрема, розділом VIII Закону № 1404-VIII.

Відповідно до ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

2. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

3. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

4. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Рішеннями Львівського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 та 18 березня 2021 року встановлено, що рішення Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/6426/17 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії не виконано в повному обсязі, що не заперечувалось ні позивачем, ні відповідачем.

Спір стосується повноти заходів, вжитих державним виконавцем задля примусового виконання рішення суду на користь позивача, а також правомірності постанови про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (надалі - «ЄСПЛ») у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Відтак виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд.

З аналізу правових норм, які належить застосувати до спірних правовідносин, можна виснувати, що закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме:

- накладення на боржника штрафу і перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);

- накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);

- звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Якщо після вжиття державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення немайнового характеру, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження.

Водночас суд зазначає, що невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття заходів примусового виконання рішення і не свідчить про неможливість його виконання.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 18 червня 2019 року у справі №826/14580/16 (пункти 40-43) підтримав правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією, накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Отже, розглядаючи позов про законність дій державного виконавця, суд має враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Крім того, суд звертає увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Частиною третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (пункт 10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).

Разом з цим, матеріалами справи не підтверджено виконання державним виконавцем вказаних законодавчих приписів, а отже, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №750/9782/16-а, від 7 серпня 2019 року у справі №378/1033/17, від 4 вересня 2019 року у справі №286/1810/17, від 7 жовтня 2020 року у справі №461/6978/19, від 25 листопада 2020 року у справі №554/10283/18, від 13 грудня 2021 року у справі №520/6495/2020.

За визначенням, наведеним в ч. 1 ст. 77 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, закріпленому в статті 2 КАС України, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 133, 139, 242-246, 250, 255, 287, 293-295, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити повністю.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 56070919 від 29 червня 2023, прийняту головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (79000 м. Львів пл. Шашкевича 1, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 1073 ( одна тисяча сімдесят три)грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст. 287 КАС України подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кухар Н.А.