Справа № 120/12779/23
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 вересня 2023 р. Справа № 120/12779/23

Суддя Вінницького окружного адміністративний суду Альчук М.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги обґрунтовано прийняттям відповідачем протиправної постанови про закінчення виконавчого провадження. Так, позивач вказує на те, що державним виконавцем не дотримано засад виконавчого провадження, оскільки боржником у повному обсязі не було виконано рішення згідно з виконавчим документом.

Ухвалою суду від 25.08.2023 року було відкрито провадження у цій справі з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 КАС.

Окрім того, під час відкриття провадження судом враховано, що про порушення своїх прав позивач дізнався лише тоді, коли самостійно вирішив ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження. Відтак, судом було встановлено, що 10-денний строк звернення до суду із цим позовом не порушено.

Своїм правом на подання відзиву відповідач не скористався, заяв чи клопотань суду не направляв.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.06.2021 року у справі № 120/2755/21-а позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні з військової служби за період з 01.07.2019 року до 24.03.2021 року включно;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні за період з 01.07.2019 року до 24.03.2021 року включно.

Постановою Сьомого апеляційного окружного адміністративного суду від 21.09.2021 року вказане рішення залишено без змін.

Надалі, на підставі виконавчого листа, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом від 02.08.2021 року у справі № 120/2775/21-а, головним державним виконавцем Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабейком О.С. було відкрито виконавче провадження № 66504393.

Головним державним виконавцем було винесено постанову про закінчено виконавчого провадження № 66504393 від 17.05.2022 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки, з огляду на лист військової частини НОМЕР_1 від 02.12.2021 року щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки грошового забезпечення відповідно до рішення суду № 120/2755/21-а, вказане відшкодування було виплачено в повному обсязі згідно платіжного доручення № 2668 від 24.11.2021 року.

Вважаючи свої майнові права порушеними, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку ситуації, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Водночас умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII).

Так, відповідно до ст. 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою ст. 26 Закону № 1404-VIII визначено, що державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до пунктів 1, 3, 10, 14, 22 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

За змістом ч. 4 ст. 18 Закону № 1404-VIII вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому згідно зі ст. 41 Закону № 1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Відповідно до листа військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 02.12.2021 року, що міститься в матеріалах виконавчого провадження, нарахування та виплата ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки грошового забезпечення, відповідно до рішення суду № 120/2755/21-а, здійснена в повному обсязі згідно платіжного доручення № 2668 від 24.11.2021 року.

Так, на виконання рішення суду військовою частиною було розраховано середній заробіток за період з 01.07.2019 року до 24.03.2021 року.

Окрім того, судом враховано, що рішенням суду у справі № 120/2755/21-а не визначено конкретної суми середнього заробітку, що має бути відшкодована військовою частиною НОМЕР_1 .

Згідно розрахунку середнього заробітку ОСОБА_1 сума, що підлягає відшкодуванню з урахуванням істотної частки, становить 26572,41 грн (а.с. 18).

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" у разі непроведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Однак, суд вказує на те, що спір щодо розрахунку середнього заробітку на виконання рішення суду, а саме застосування істотної частки, не охоплюється предметом цього спору. Так, не згода позивача з обрахованим розміром середнього заробітку є спором, що підлягає іншому правовому регулюванню, відтак суд позбавлений можливості надавати оцінку належності розрахованої суб`єктом владних повноважень суми середнього заробітку.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до платіжного доручення № 2668 від 24.11.2021 року сума, що була відшкодована позивачу складає 21390,79 грн.

Відтак, суд зазначає, що військовою частиною НОМЕР_1 у повному обсязі не виплачено самостійно розраховану суму середнього заробітку.

Тобто, суд наголошує, що військовою частиною НОМЕР_1 не виконано в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

ЄСПЛ у рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" наголосив на тому, що право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у разі, якщо виконавчий орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс ("Піалопулос та інші проти Греції", "Юрій Миколайович Іванов проти України", "Горнсбі проти Греції").

У справах "Іммобільяре Саффі проти Італії" ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання.

Відповідно до рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів №13 (2010) "Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень", в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх "ex-officio". Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їх розподілу.

Відтак належне виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд.

На основі аналізу встановлених судом фактичних обставин справи, суд зазначає, що незважаючи на значний проміжок часу, який минув після закінчення виконавчого провадження, рішення суду залишається досі невиконаним у повному обсязі.

З огляду на вказане, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження прийнята без відповідних на те підстав та є протиправною, відтак, підлягає скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_2 ) до Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. В. Нестерчука, 39, м. Калинівка, Хмільницький р-н, Вінницька обл., ) про визнання протиправною та скасування постанови, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабейка Олега Сергійовича про закінчення виконавчого провадження № 66504393 від 17.05.2022 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович