Справа № 440/5613/23
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2023-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/5613/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Диканської селищної ради, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення першого пленарного засідання сорок третьої позачергової сесії восьмого скликання Диканської селищної ради від 30 березня 2023 року в частині відмови фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою та затвердженні документації із землеустрою;

- зобов`язати Диканську селищну раду прийняти рішення, яким затвердити технічні документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (користувач земельної ділянки) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі ( код КВЦПЗ - 03.07) за межами населених пунктів на території Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення не узгоджується з вимогами Земельного кодексу України та Закону України «Про землеустрій», натомість технічні документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок повністю відповідають статті 56 Закону України «Про землеустрій». Позивач наголошував, що земельні ділянки не є такими, що формуються, тому технічна документація не повинна містити інформацію про будівлі і споруди, що розміщені на них, тому посилання відповідача на відсутність інформації щодо геометричних параметрів, назв, адрес будівель та відомостей про прийняття їх в експлуатацію не відповідають вимогам закону.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

У наданому до суду відзиві на позовну заяву /а.с. 69 76/ відповідач посилався на те, що спірні правовідносини є приватноправовими , тому просив закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

08.06.2023 до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій представник позивача просила відмовити у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі, вказуючи, що спір виник виключно у розрізі прийняття рішення суб`єктом владних повноважень, тому є публічно-правовим.

22.06.2023 відповідачем подано заперечення, в яких підтримано позицію, викладену у відзиві та клопотання про закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 31.08.2023 у задоволенні клопотання Диканської селищної ради про закриття провадження у справі відмовлено.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань /а.с. 61/.

19.08.2009 між Диканською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі № 27 /а.с. 54 55/, за умовами якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку іншого призначення (землі комерції) , яка знаходиться за межами населених пунктів на території Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області; в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,46 га, у тому числі 0,46 га пасовища (пункти 1, 2 Договору). Договір укладено на 10 років (п. 8 Договору).

Актом приймання-передачі земельної ділянки від 19.08.2009 /а.с. 56/ засвідчено факт надання земельної ділянки в оренду.

09.08.2019 Полтавською обласною державною адміністрацією (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Орендар) підписано Додаткову угоду про поновлення договору оренди землі № 27 від 19.08.2009, зареєстрованого у Диканському РВ ПРФ «Центр ДЗК» від 15.09.2009 за № 01 /а.с. 57 59/.

Згідно з пунктом 1 Додаткової угоди Орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку державної власності, площею 0,46 га, кадастровий номер :00:001:1024, земель з видом використання, іншого призначення, та з цільовим призначенням : для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (КВЦПЗ : 03.07), що знаходиться за межами населених пунктів на території Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області. Відповідно до пункту 8 Додаткової угоди договір укладено на 25 років.

Право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі № 27 від 19.08.2009 та додаткової угоди про поновлення договору оренди землі зареєстровано за ФОП ОСОБА_1 13.09.2019, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права /а.с. 60/.

Листом від 30.03.2020 № 29498/1/01-37 Полтавська обласна державна адміністрація надала ФОП ОСОБА_1 згоду на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки загальною площею 0,4600 га, кадастровий номер :00:001:1024 /а.с. 44, зворотній бік/.

ТОВ «Полтавська експертна землевпорядна компанія» на замовлення ФОП ОСОБА_1 складено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер :00:001:, на земельну ділянку 0,4200 га /а.с. 15 30/ та технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер :00:001: на земельну ділянку 0,0400 га /а.с. 31 46/.

21.09.2021 на підставі вказаних технічних документацій здійснено державну реєстрацію земельної ділянки комунальної власності площею 0,4200 га, кадастровий номер :00:001:0275, та земельної ділянки комунальної власності площею 0,0400 га, кадастровий номер :00:001:0278, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку /а.с. 47 -52/.

28.02.2023 ФОП ОСОБА_1 звернувся до Диканської селищної ради із заявою, в якій просив затвердити технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0278, площа 0,0400 га, та технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0275, площа 0,4200 га,, які створено в результаті поділу земельної ділянки площею 0,46 га, кадастровий номер :00:001:1024 (вх. № 746/02.1-21 від 28.02.2023) /а.с. 79/.

До заяви ФОП ОСОБА_1 додано технічні документації, копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, паспорта, ідентифікаційного коду та свідоцтва фізичної особи-підприємця.

За наслідками розгляду вказаної заяви рішенням першого пленарного засідання сорок третьої позачергової сесії восьмого скликання Диканської селищної ради від 30.03.2023 № 41 відмовлено ФОП ОСОБА_1 у затвердженні Технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (користувач земельної ділянки) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ 03.07) за межами населених пунктів на території Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області з підстав відсутності у технічній документації геометричних параметрів, назв, адрес будівель, споруд та інженерних мереж, ідентифікаторів об`єктів будівництва та закінчених будівництвом об`єктів, які фактично розташовані на новоутворених земельних ділянках з кадастровими номерами :00:001:0278 та :00:001:0275.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач оскаржив його до суду.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст. 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ, далі - ЗК України, в редакції, чинній на час виникнення та існування спірних правовідносин).

Частинами 1, 2 статті 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється:

у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом;

за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

Відповідно до частини 5 статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Частиною 6 статті 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально.

Земельні ділянки можуть бути об`єднані, якщо вони мають однакове цільове призначення. У разі поділу земельної ділянки, об`єднання земельних ділянок сформовані земельні ділянки зберігають своє цільове призначення.

Відповідно до частини 3 статті 110 ЗК України поділ чи об`єднання земельних ділянок не припиняє дії обмежень, обтяжень, встановлених на земельні ділянки, крім випадків, коли обмеження (обтяження) поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до сформованої нової земельної ділянки.

Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою визначений статтею 186 ЗК України.

Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 186 ЗК України технічна документація із землеустрою погоджується і затверджується у такому порядку: технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок затверджується власником (розпорядником) земельних ділянок, а щодо земельних ділянок державної або комунальної власності - Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, уповноваженими розпоряджатися земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 8 статті 186 ЗК України визначено, що підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

За приписами частин 9, 10 статті 186 ЗК України Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, іншим суб`єктам, визначеним цією статтею, при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється вимагати:

додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, визначеного Законом України "Про землеустрій";

надання погодження документації із землеустрою будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами чи організаціями, погодження яких не передбачено цією статтею;

проведення будь-яких обстежень, експертиз чи робіт.

Кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, інший суб`єкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження такої документації іншими органами.

Висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.

Вимоги до технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок окреслені у статті 56 Закону України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року № 858-IV.

Так, частиною 1 статті 56 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок розробляється за рішенням власників земельних ділянок за згодою заставодержателів, користувачів земельних ділянок.

За змістом частини 2 статті 56 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає:

а) пояснювальну записку;

б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації;

в) кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку;

г) матеріали польових геодезичних робіт;

ґ) відомості про встановлені межові знаки на межі поділу;

д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності затверджується відповідним органом місцевого самоврядування, уповноваженим розпоряджатися земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Єдиною підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

При цьому за імперативними приписами частини 10 статті 186-1 ЗК України висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію.

Предметом спору у цій справі є рішення першого пленарного засідання сорок третьої позачергової сесії восьмого скликання Диканської селищної ради від 30.03.2023 № 41, яким відмовлено ФОП ОСОБА_1 у затвердженні Технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (користувач земельної ділянки) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ 03.07) за межами населених пунктів на території Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області з підстав відсутності у технічній документації геометричних параметрів, назв, адрес будівель, споруд та інженерних мереж, ідентифікаторів об`єктів будівництва та закінчених будівництвом об`єктів, які фактично розташовані на новоутворених земельних ділянках з кадастровими номерами :00:001:0278 та :00:001:0275 (пункт 10).

Суд наголошує, що вказане рішення всупереч вимогам частини 10 статті 186-1 ЗК України не містить посилання на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, яким не відповідає технічна документація. Також у рішенні не зазначено, в якому саме документі технічної документації мають бути зазначені геометричні параметри, назви, адреси будівель, споруд та інженерних мереж, ідентифікатори об`єктів будівництва та закінчених будівництвом об`єктів, та норми законодавства, якими це передбачено, однак під час складання технічної документації не дотримано.

Відтак таке рішення ставить позивача у становище правової невизначеності, не дозволяючи належним чином усунути недоліки, зазначені у рішенні.

Суд акцентує увагу на тому, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що пункт 10 рішення першого пленарного засідання сорок третьої позачергової сесії восьмого скликання Диканської селищної ради від 30.03.2023 № 41, яким відмовлено ФОП ОСОБА_1 у затвердженні Технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (користувач земельної ділянки) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ 03.07) за межами населених пунктів на території Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області, є необґрунтованим, а відтак підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги у цій частині - задоволенню.

Обираючи ефективний та належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд виходить з наступних міркувань.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зважаючи на те, що Диканською селищною радою було прийнято рішення про відмову у затвердженні Технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок без наведення (встановлення) вичерпних законодавчих підстав для відмови, передбачених статтею 186 ЗК України, суд вважає необхідним зобов`язати Диканську селищну раду повторно розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (вх. № 746/02.1-21 від 28.02.2023), з урахуванням висновків суду.

Подібна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 05.12.2019 у справі №806/2540/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2019 у справі №509/1350/17.

Таким чином, позовна вимога про зобов`язання Диканської селищної ради прийняти рішення, яким затвердити технічні документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (користувач земельної ділянки) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі ( код КВЦПЗ - 03.07) за межами населених пунктів на території Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області, задоволенню не підлягає.

Отже, адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 належить задовольнити частково.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції від 04.05.2023 /а.с. 64/.

Зважаючи на часткове задоволення адміністративного позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн.

Стосовно клопотання представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20000 грн, суд виходить з такого.

За змістом частин 2 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, як визначено частиною дев`ятою статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системно проаналізувавши наведені вище норми КАС України, суд зазначає, що документально підтверджені судові витрати належить компенсувати стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.18 у справі №815/4300/17, від 11.04.18 у справі №814/698/16, від 18.10.18 у справі №813/4989/17, від 30.07.2021 у справі № 560/5990/20.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.06.2021 у справі № 820/4211/18.

На підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем подано лише банківські виписки із призначенням платежу «оплата правової допомоги зг. дог. про надання від 12.04.2023 № 16/23 апел. пров. Безнос Віктор Іванович".

Водночас до суду позивачем не надано власне договору про надання правової допомоги, документів, які засвідчують факт надання послуг правової допомоги.

Зважаючи на те, що за вимогами статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; як і розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, суд за відсутності договору про надання правової допомоги, документів, які засвідчують факт надання послуг правової допомоги, позбавлений можливості встановити розмір витрат позивача на правничу допомогу, відповідність опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, передбаченим договором умовам. Крім того, суд звертає увагу, що із призначення платежу у виписках, слідує, що правова допомога оплачувалася за апеляційне провадження, натомість витрати заявлені до відшкодування за надання правової допомоги у суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, понесення витрат на професійну правничу допомогу не підтверджено належними і достатніми доказами, відтак підстави стягнення таких витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відсутні.

На підставі наведеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Диканської селищної ради (вул. Незалежності, 133, смт. Диканька, Полтавська область, 38500, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 10 рішення першого пленарного засідання сорок третьої позачергової сесії восьмого скликання Диканської селищної ради від 30.03.2023 № 41, яким відмовлено ФОП ОСОБА_1 у затвердженні Технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (користувач земельної ділянки) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ 03.07) за межами населених пунктів на території Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області.

Зобов`язати Диканську селищну раду повторно розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (вх. № 746/02.1-21 від 28.02.2023), з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Диканської селищної ради на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол