Справа № 380/18796/22
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/18796/22 пров. № А/857/5912/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гудима Л. Я.,

Довгополова О. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року (прийняте у порядку спрощеного позовного провадження у місті Львові суддею Карп`як О. О.) в адміністративній справі № 380/18796/22 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо відмови у внесенні до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про припинення обтяження (арешт рухомого майна), зареєстрованого 17 січня 2019 року за № 17259438 на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Чернецького Ю. Д., від 17 січня 2019 року;

- зобов`язати Міністерство юстиції України внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про припинення обтяження (арешт рухомого майна), зареєстрованого 17 січня 2019 року за № 17259438 на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Чернецького Ю. Д., від 17 січня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він звертався до відповідача із заявою про припинення обтяження. Проте, відповідач листом повідомив його про відсутність умов для відновлення доступу до Державного реєстру обтяження рухомого майна приватному виконавцю Чернецькому Ю. Д., яким зареєстровано обтяження. Позивач наполягає, що відповідач допускає бездіяльність щодо відмови у внесенні запису до Державного реєстру обтяжень про припинення обтяження на належний автомобіль позивача, оскільки наділений належними повноваженнями для цього, тому вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, та такою, що безпідставно обмежує його право на власність.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без урахування фактичних обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції безпідставно залишено поза увагою та не застосовано положення Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обмежень», згідно яких Міністерство юстиції України наділено достатніми повноваженнями для внесення запису про припинення обтяження та не дотримано необхідного балансу між наданими повноваженнями і несприятливими наслідками для його права розпоряджатися належним йому автомобілем.

Відповідач подав до суду відзив на вказану апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , згідно довідки переселенця, № 1302-1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_2 .

Позивачу на праві приватної власності належить автомобіль «Хонда Аккорд» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 30.08.2022 серія НОМЕР_2 , дата первинної реєстрації 27.08.2013 (а. с. 5).

09 січня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Чернецьким Ю. Д. відкрито виконавче провадження № ВП НОМЕР_3 із примусового виконання виконавчого листа № 234/7127/16-ц, виданого 12.08.2016 щодо стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованості за кредитним договором № 128-2008-2728 від 12.09.2008 в розмірі 1105,40 доларів США (а. с. 6).

17 січня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Чернецьким Ю, Д. в рамках виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3 накладено арешт на майно боржника, що належить позивачу (а. с. 7).

Згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 80302256 судом встановлено, зареєстроване публічне обтяження, тип обтяження - арешт рухомого майна, 17.01.2019 приватним виконавцем Чернецький Ю. Д., Донецька область (а. с. 8).

Позивач вказує, що ним було повністю погашено заборгованість за Кредитним договором № 128-2008-2728 від 12.09.2008 на користь ПАТ «Універсал Банк», що підтверджується довідкою банку від 02.07.2020 № 39077 (а. с. 9).

04 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Чернецьким Ю. Д. винесено постанову ВП № НОМЕР_3 про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки 20.07.2020 до виконавця стягувача надійшла заява про повернення стягувачу виконавчого документу в порядку п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а. с. 10).

У пункті 2 цієї постанови, зазначено, що припинення чинності арешту майна боржника та скасування інші заходи примусового виконання рішення.

Позивач стверджує, що у зв`язку з відсутністю у приватного виконавця Чернецького Ю. Д. доступу до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, приватний виконавець повідомив позивача, що позбавлений можливості провести реєстраційні дії стосовно припинення чинності обтяження (арешту рухомого майна).

У зв`язку з цим позивач 21 жовтня 2022 року звернувся до Міністерства юстиції України із заявою про припинення обтяження, в якій, на підставі Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обмежень», просив невідкладно припинити обтяження (арешт рухомого майна), зареєстрованого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 17 січня 2019 року за № 17259438, проте відповідач у задоволенні заяви відмовив.

Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у не внесенні відомостей щодо припинити обтяження (арешт рухомого майна) до реєстру, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що відповідач у спірних правовідносинах виступає держателем реєстру. Обов`язок щодо проведення реєстрації відомостей про припинення обтяження покладається на уповноважений орган (особу), якою, відповідно до ст. 2 Закону № 1255-ІV є орган державної влади або його посадова особа, інші особи, які відповідно до закону наділені повноваженнями обтяжувати рухоме майно, що належить юридичній чи фізичній особі.

Тобто, судом врахував доводи відповідача про те, що нормами законодавства не передбачено обов`язку відповідача щодо внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про припинення обтяження (арешт рухомого майна), зареєстрованого 17 січня 2019 року № 17259438 на підставі постанови приватного виконавця.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

За вимогами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначає Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі - Закон №1255-ІV).

Відповідно до статті 2 Закону № 1255-ІV для цілей цього Закону наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

боржник - особа, яка має виконати на користь обтяжувача забезпечене обтяженням зобов`язання, або майновий поручитель за таким зобов`язанням; особа, у володінні якої знаходиться майно, що належить обтяжувачу; особа, яка має виконати на користь обтяжувача зобов`язання за договором, на підставі якого виникло договірне обтяження; особа, яка відступила право вимоги, що є предметом обтяження;

уповноважений орган (особа) - орган державної влади або його посадова особа, інші особи, які відповідно до закону наділені повноваженнями обтяжувати рухоме майно, що належить юридичній чи фізичній особі;

обтяжувач - уповноважений орган (особа) при публічному обтяженні; кредитор за забезпеченим рухомим майном зобов`язанням; власник рухомого майна, що знаходиться у володінні боржника; будь-яка інша особа, на користь якої встановлюється договірне обтяження; особа, яка здійснює управління рухомим майном в інтересах кредитора;

Згідно статті 4 Закону № 1255-ІV обтяження поділяються на публічні та приватні.

Публічним є обтяження рухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду.

Приватні обтяження можуть бути забезпечувальними та іншими договірними.

Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов`язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем.

Іншими договірними є приватні обтяження, які не віднесені до забезпечувальних і виникають унаслідок передачі рухомого майна, право власності на яке належить обтяжувачу, у володіння боржнику, або з інших підстав, що обмежують право обтяжувача чи боржника розпоряджатися рухомим майном.

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2004 р. № 830 (далі Порядок) у цьому Порядку терміни вживаються у такому значенні:

Державний реєстр обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження;

держатель Реєстру - Мін`юст, що забезпечує ведення Реєстру;

адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін`юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі;

реєстратори - суб`єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком.

Згідно пункту 4 Порядку Державна реєстрація відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису, а також змін і додаткових відомостей до запису.

Статтею 42 Закону № 1255-ІV передбачено, що держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

До Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Відомості, внесені до Державного реєстру, є відкритими та загальнодоступними для всіх юридичних та фізичних осіб.

Держатель Державного реєстру виконує такі функції:

1) організує ведення Державного реєстру;

2) приймає заяви і вносить записи до Державного реєстру про виникнення, зміну, припинення обтяжень рухомого майна, а також про звернення стягнення на предмет обтяження;

3) забезпечує будь-яким особам через мережу Інтернет вільний цілодобовий доступ у режимі реального часу до внесених до Державного реєстру відомостей про обтяження з можливістю їх безкоштовного пошуку за різними критеріями;

4) надає витяги з Державного реєстру про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна;

5) стягує плату за внесення записів до Державного реєстру та надання витягів з нього.

Держатель Державного реєстру наділяє відповідних суб`єктів повноваженнями реєстраторів Державного реєстру, які надаватимуть послуги щодо внесення записів до Державного реєстру про виникнення, зміну, припинення обтяжень, звернення стягнення на предмет обтяження та надання витягів з Державного реєстру, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Держатель та реєстратор Державного реєстру, їх посадові особи несуть відповідальність згідно із законом за порушення порядку ведення Державного реєстру, а також за внесення чи надання недостовірних відомостей.

Відповідно до статті 43 Закону № 1255-ІV реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача.

Держатель або реєстратор Державного реєстру вносить запис до Державного реєстру про відомості, що містяться в заяві обтяжувача. Запису присвоюється реєстраційний номер.

Відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Положеннями статті 44 Закону № 1255-ІV передбачено, що записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження.

Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

З наведеного видно, що записи про припинення обтяжень до Державного реєстру можуть вноситися як держателем Державного реєстру (Міністерство юстиції України) так і реєстраторами Державного реєстру (уповноважені держателем Реєстру особи).

При цьому колегія суддів зазначає, що нормами закону передбачено, що такий запис може бути здійснено тільки на підставі заяви обтяжувача.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що у наведених вище нормах закону вид обтяжень щодо яких може бути здійснено запис про їх припинення не конкретизовано, тобто термін вживається у широкому понятті. Як і не конкретизовано, щодо яких обтяжень може здійснювати запис про їх припинення держатель Державного реєстру, тобто Міністерство юстиції України, а щодо яких уповноважені ним особи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Закон № 1255-ІV містить спеціальну норму щодо припинення публічного обтяження, а саме статтю 41, в якій зазначено, що публічне обтяження припиняється на підставі рішення уповноваженого органу (особи) з дня набрання ним законної сили. Публічне обтяження також припиняється внаслідок реалізації прав, що випливають із змісту публічного обтяження.

Відомості про припинення публічного обтяження підлягають реєстрації протягом п`яти днів із дня його припинення. Обов`язок щодо здійснення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган або на уповноважену ним особу.

Уповноважений орган несе відповідальність у встановленому законом порядку за порушення обов`язку щодо реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження.

Аналогічна норма міститься у пункті 24 Порядку і передбачає, що проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу.

Враховуючи все зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що повноваженнями щодо внесення запису про припинення публічного обтяження (у спірному випадку) наділені тільки уповноважені на це Міністерством юстиції України особи, проте Міністерство юстиції України безпосередньо такими повноваженнями не володіє.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року в адміністративній справі № 380/18796/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов