Справа № 990/190/23
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

04 вересня 2023 року

м. Київ

справа №990/190/23

адміністративне провадження №П/990/190/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про оскарження актів,

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2023 року до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшов позов ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі також - відповідач, ВККСУ), в якому просить:

(1) визнати протиправною бездіяльність Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо невключення ОСОБА_1 , до рейтингу та резерву на заміщення вакантних посад суддів місцевих судів;

(2) визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 37/зп-23 від 26 липня 2023 року в частині визнання істотним порушення Положення про складення кваліфікаційного іспиту та методику оцінювання кандидатів на посаду судді, кандидатом на посаду судді з індивідуальним кодом 0005637 (зафіксовано 28 серпня 2019 року), що зафіксоване під час складення кваліфікаційного іспиту, призначеного рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 24 червня 2019 року № 107/зп-19, та має наслідком визнання особи такою, що не склала кваліфікаційний іспит;

(3) визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 39/зп-23 від 26 липня 2023 року в частині визнання істотним порушення Положення про складення кваліфікаційного іспиту, та методику оцінювання кандидатів на посаду судді, та таким, що має наслідком визнання такою, що не склала кваліфікаційний іспит кандидата на посаду судді ОСОБА_1 ; затвердження результатів кваліфікаційного іспиту зі спеціалізації місцевого загального суду, призначеного рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 24 червня 2019 року N° 107/зп-19, згідно з додатком 4, а саме зазначення в № з/п 139 навпроти графи « ОСОБА_1 » результату іспиту не складено; затвердження результатів кваліфікаційного іспиту зі спеціалізації місцевого адміністративного суду, призначеного рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 24 червня 2019 року № 107/зп-19, згідно з додатком 5, а саме зазначення в № з/п 125 навпроти графи « ОСОБА_1 » результату іспиту не складено; затвердження результатів кваліфікаційного іспиту зі спеціалізації місцевого господарського суду, призначеного рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 24 червня 2019 року N° 107/зп-19, згідно з додатком 6, а саме зазначення в № з/п 122 навпроти графи «ОСОБА_1» результату іспиту не складено;

(4) зобов?язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України визнати ОСОБА_1 такою, що склала кваліфікаційний іспит, призначений рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 24 червня 2019 року № 107/зп-19, зі спеціалізації місцевого загального суду, зі спеціалізації місцевого адміністративного суду та зі спеціалізації місцевого господарського суду;

(5) зобов?язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України (включити ОСОБА_1 до рейтингів кандидатів на посаду судді: місцевого адміністративного суду з результатами кваліфікаційного іспиту: бал тестування 88,875; бал практичного завдання 87,5, загальна кількість балів 176,375; місцевого господарського суду з результатами кваліфікаційного іспиту: бал тестування 88,875, бал практичного завдання - 102,5, загальна кількість балів 191,375; місцевого загального суду з результатами кваліфікаційного іспиту: бал тестування 88,875; бал практичного завдання - 105, загальна кількість балів - 193,875;

(6) зобов?язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України включити ОСОБА_1 до резерву кандидатів) на посаду судді: місцевого адміністративного суду з результатами кваліфікаційного іспиту: бал тестування 88,875; бал практичного завдання 87,5, загальна кількість балів 176.375; місцевого господарського суду з результатами кваліфікаційного іспиту: бал тестування 88,875, бал практичного завдання - 102,5, загальна кількість балів 191,375; місцевого загального суду з результатами кваліфікаційного іспиту: бал тестування 88,875; бал практичного завдання - 105, загальна кількість балів - 193,875.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 серпня 2023 року для розгляду цієї справи визначено такий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Берназюк Я.О., суддя Кравчук В.М., суддя Рибачук А.І., суддя Стародуб О.П., суддя Стрелець Т.Г.

Вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі згідно із статтею 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд виходить із наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись із поданою позовною заявою ОСОБА_1 , є достатні підстави вважати, що вона подана з порушенням деяких вимог КАС України, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з пунктами 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися позивачем максимально чітко і зрозуміло.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, зокрема, у постанові 16 лютого 2022 року у справі № 9901/482/21, що закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право. Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 640/7310/19,від 26 лютого 2020 року у справі № 520/12042/18, від 06 травня 2020 року у справі № 9901/42/20, від 03 червня 2021 року у справі № 9901/41/21 та від 27 жовтня 2021 року у справі № 9901/337/21.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 9901/380/21 також вказано, що зміст позову - це частина позову, яка, з одного боку, відображає вид судового захисту, а саме звернену до суду вимогу позивача щодо застосування конкретних способів захисту порушеного, оспорюваного чи невизнаного права; відповідно до змісту позовних вимог встановлюються межі судового розгляду і предмет доказування. З іншого боку, зміст позовних вимог складають матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, щодо яких суд повинен ухвалити рішення.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач, серед заявлених позовних вимог, у розумінні статті 160 КАС України, зазначає вимоги до ВККСУ зокрема: (4) зобов?язати ВККСУ визнати ОСОБА_1 такою, що склала кваліфікаційний іспит, призначений рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 24 червня 2019 року № 107/зп-19, зі спеціалізації місцевого загального суду, зі спеціалізації місцевого адміністративного суду та зі спеціалізації місцевого господарського суду; (5) зобов?язати ВККСУ включити ОСОБА_1 до рейтингів кандидатів на посаду судді: місцевого адміністративного суду з результатами кваліфікаційного іспиту: бал тестування 88,875; бал практичного завдання 87,5, загальна кількість балів 176,375; місцевого господарського суду з результатами кваліфікаційного іспиту: бал тестування 88,875, бал практичного завдання - 102,5, загальна кількість балів 191,375; місцевого загального суду з результатами кваліфікаційного іспиту: бал тестування 88,875; бал практичного завдання - 105, загальна кількість балів - 193,875; (6) зобов?язати ВККСУ включити ОСОБА_1 до резерву кандидатів на посаду судді: місцевого адміністративного суду з результатами кваліфікаційного іспиту: бал тестування 88,875; бал практичного завдання 87,5, загальна кількість балів 176.375; місцевого господарського суду з результатами кваліфікаційного іспиту: бал тестування 88,875, бал практичного завдання - 102,5, загальна кількість балів 191,375; місцевого загального суду з результатами кваліфікаційного іспиту: бал тестування 88,875; бал практичного завдання - 105, загальна кількість балів - 193,875.

Згідно з частиною четвертою статті 266 КАС України Верховний Суд за наслідками розгляду адміністративних справ, визначених частиною другою цієї статті, може:

1) визнати акт Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України протиправним та нечинним повністю або в окремій його частині;

2) визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України протиправними, зобов`язати Верховну Раду України, Президента України, Вищу раду правосуддя, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України вчинити певні дії;

3) застосувати інші наслідки протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності, визначені статтею 245 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання останнього вчинити певні дії суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, звертаючись до суду з позовом щодо оскарження дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, враховуючи завдання адміністративного судочинства та повноваження Верховного Суду, визначені статтею 266 КАС України, при вирішенні справи, позивач повинен обрати належний спосіб судового захисту в розумінні, зокрема, частини четвертої статті 245 КАС України.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, зокрема, сторінки 17, ОСОБА_1 наводить обґрунтування власної позиції щодо обрання ефективного, на її думку, способу захисту порушеного права, який полягає у зобов`язанні ВККСУ прийняти низку конкретних рішень, які за своїм характером можуть позбавити суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відтак, проаналізувавши, заявлені у пунктах 5 ,6, 7 резолютивної частини позовної заяви, вимоги до Верховного Суду у контексті з наведеним у змісті позовної заяви обґрунтуванням, Суд дійшов висновку, що останні сформульовані без урахування імперативних положень частини четвертої статті 245 КАС України.

Таким чином, з огляду на вищевказане, Суд доходить висновку про необхідність уточнення вимог позовної заяви в контексті зазначення належного та ефективного способу судового захисту прав позивача, з урахуванням імперативних вимог частини першої статті 5, частини четвертої статті 245 КАС України та частини четвертої статті 266 КАС України, із наведенням відповідних мотивів та доказів.

Суд також зауважує, що без визначення позивачем правильного способу судового захисту, передбаченого частиною першою статті 5 КАС України, з урахуванням повноважень Верховного Суду, визначених статтями 245 та 266 КАС України, суд не зможе виконати завдання адміністративного судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача від можливих порушень з боку суб`єкта владних повноважень, та перевірити чи прийняте оскаржуване рішення:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, частиною третьою статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з доданих до позовної заяви матеріалів, на підтвердження сплати судового збору за подання позовної заяви у цій справі ОСОБА_1 надала «Довідку про видачу грошових коштів» від 25 серпня 2023 року № RFVF49USGCB4HTTL. Відповідно до змісту останньої, з рахунку НОМЕР_1 видано готівкові кошти у сумі 6557,55 грн, деталі операції дослівно: «оплата судових витрат, аліментів та допомог на дитину sudovyi zbir , ОСОБА_3 ».

Однак, Суд не може вважати наданий документ належним доказом, який підтверджує сплату позивачем судового збору за подання позовної заяви у цій справі з огляду на наступне.

Порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Частинами першою та другою статті 9 Закону № 3674-VI передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 3674-VI судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, зокрема й з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

Відповідно до частини другої статті 40 «Про платіжні послуги» від 30 червня 2021 року № 1591-IX (далі - Закон № 1591-IX) платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.

Разом з тим, постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 163 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг (далі - Інструкція), якою визначено, зокрема, порядок ініціювання та виконання платіжних операцій за рахунками користувачів платіжних послуг, які відкриті в надавачів платіжних послуг з обслуговування рахунку, обов`язкові реквізити платіжної інструкції, вимоги щодо їх заповнення.

Відповідно до пункту 37 Інструкції платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити:

1) дату складання і номер;

2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку;

3) найменування надавача платіжних послуг платника;

4) суму цифрами та словами;

5) призначення платежу;

6) підпис(и) платника;

7) унікальний ідентифікатор отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку;

8) найменування надавача платіжних послуг отримувача.

З огляду на вищевказане, Суд звертає увагу, що одним з обов`язкових реквізитів платіжного документу є призначення платежу, а також найменування отримувача, код отримувача та номер його рахунку, найменування надавача платіжних послуг отримувача.

Відповідно до пункту 41 Інструкції, платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Крім того, Верховний Суд, зокрема, в ухвалі від 31 травня 2018 року у справі № 922/496/17 та у постанові від 19 січня 2019 року у справі № 905/1057/18 звернув увагу на обов`язковість правильного оформлення платіжного документу, який підтверджує сплату судового збору та вказав, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

З огляду на вищезазначене, Суд доходить висновку, що подана ОСОБА_1 на підтвердження сплати судового збору за звернення з цією позовною заявою «Довідка про видачу готівкових коштів» не може вважатися належним доказом сплати судового збору за подання позовної заяви, оскільки не містить всіх обов`язкових реквізитів.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2023 року - 2 684 гривні.

За таких обставин, позивачці за подання до суду вказаної позовної заяви, яка станом на час її подання, містить шість позовних вимог немайнового характеру, слід сплатити судовий збір у розмірі 6441,60 грн (з розрахунку: 2 684,00 грн х 0,4 х 6). У разі зміни позивачем позовних вимог - позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі, визначеному законом.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина друга статті 169 КАС України).

З огляду на викладене, позовну заяву необхідно залишити без руху, встановивши строк протягом якого позивач має усунути вказані судом недоліки, а саме:

- привести зміст позовних вимог та виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідно до положень статей 5, 245 та 266 КАС України з урахуванням мотивів цієї ухвали суду;

- подати до суду документ про сплату судового збору у розмірі 6441,60 гривень.

Судовий збір за подання позовної заяви до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:

отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102;

рахунок отримувача: UA0026007;

;

код класифікації доходів бюджету: 22030102;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

найменування податку, збору, платежу: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД Касаційний адміністративний суд, номер справи, у якій сплачується судовий збір.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про оскарження актів залишити без руху.

2. Встановити ОСОБА_1 строк десять днів з дати вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі неусунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява буде повернута з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

4. Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк