Справа № 260/5015/23
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2023-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 вересня 2023 року м. Ужгород№ 260/5015/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю. розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Розман С.Ю. в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Закарпатській області), яким просить суд: визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у здійсненні перерахунку загального страхового стажу ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (код ЄДРПОУ - 20453063) здійснити перерахунок загального страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на підставі відомостей, наявних у документах, доданих до його заяви від 07.02.2023, адресованій цьому Управлінню.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 07.02.2023 року звернувся до відповідача з проханням здійснити перерахунок загального трудового стажу і загального страхового стажу. 02.03.2023 року позивач отримав відповідь про відмову в зарахуванні страхового стажу за період з 2004 року по 2016 рік, оскільки вказані відомості про грошове забезпечення позивача та сплату страхових внесків за нього має надати страхувальник, з яким він перебував у трудових відносинах. Бездіяльність відповідача щодо незарахування до страхового стажу зазначеного періоду служби позивач вважає протиправною, просив задовольнити позов.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

18 липня 2023 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечує проти заявлених позовних вимог. Відповідач вказує, що відповідно частини другої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідач зазначив, що за період з 2004 року по 2016 рік відомості щодо позивача має надати страхувальник з яким позивач перебував у трудових відносинах.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , громадянин України, з липня 2003 року навчався і проходив військову службу у відповідному навчальному закладі і військовій частині, а з серпня 2009 року по липень 2019 року на контрактній основі.

Згідно з наказом Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15.07.2019 №317-ОС ОСОБА_1 виключено із списків особового складу у зв`язку із звільненням з військової служби.

07.02.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській до відповідача із клопотанням про перерахунок загального трудового стажу і загального страхового стажу за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням. До клопотання позивачем додано копію витягу з послужного списку позивача, копію розрахунку вислуги років, копію листа Західного регіонального управління ДПСУ від 23.04.2021 №12/2286; копію витягу з наказу Західного регіонального управління ДПСУ від 15.07.2019 №317-ОС; копію витягу з Реєстру застрахованих осіб ДРЗДСС та копії особистих карток про грошове забезпечення.

Судом встановлено на підставі витягу з послужного списку, розрахунку вислуги років, витягу з наказу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу в Державній прикордонній службі України та згідно витягу з наказу від 15.07.2019 №317-ОС вислуга років позивача станом на 20 липня 2019 року становить 16 років 00 місяців 9 днів.

Згідно даних карток грошового забезпечення позивача та архівних відомостей з січня 2009 року по грудень 2016 року, судом встановлено, що з серпня 2009 року по червень 2016 року на всі виплати, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Отже, за період служби позивача з серпня 2009 року по червень 2016 року здійснено відрахування у Пенсійний фонд відповідно за кожен місяць перебування на службі позивача (а.с.а.с.15-23).

Крім того, судом встановлено, що з 11.07.2003 по 20.07.2009 року ОСОБА_1 був курсантом Національної академії Служби безпеки України де навчався та проходив військову службу, що підтверджується розрахунком вислуги років ОСОБА_1 (а.с.9-11).

07 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з проханням здійснити перерахунок загального трудового стажу і загального страхового стажу, оскільки згідно даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування загальний трудовий стаж і страховий стаж за період з 01.01.2004 по 30.09.2022 складає лише 5 років 7 місяців 24 дні.

За результатами розгляду звернення позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області надано відповідь листом від 02.03.2023 року, у якому вказали, що відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі, якщо за період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям, поліцейським, особам рядового і начальницького складу, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків. Персоніфіковані відомості про застрахованих осіб та відомості про заробітну плату, дохід, грошове забезпечення, допомогу та компенсацію, на яку нараховано і з якої сплачено внески вносяться до реєстру застрахованих осіб на підставі звітності, що подається страхувальниками підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсації відповідно до законодавства. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року 770 затверджено порядок подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року, необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам начальницького і рядового складу, поліцейським. Кінцеві строки подання страхувальниками або уповноваженими органами звіту до територіальних органів Пенсійного фонду України, зазначені у цьому пункті, можуть бути змінені відповідними державними органами за погодженням з Пенсійним фондом України, але не пізніше ніж до 11.10.2022 року.

Отже, як вбачається зі змісту позовної заяви та відзиву, спірним питанням у справі є правомірність не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду проходження останнім навчання та служби з липня 2003 по 2016 рік та невнесення відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" 2232-XII, від 25.03.1992 (далі по тексту-Закон 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до положень частини 6 статті 2 Закону №2232-XII до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти).

Згідно з пунктом 3 частини 1, частини 3 статті 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" 2011-XII від 20.12 1991 (далі по тексту-Закон 2011-XII) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Преамбулою Закону України від 09.07.2003 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(далі по тексту - Закон №1058-ІV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно до ч.1ст. 24 Закону 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України від 08.07.2010 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі по тексту-Закон 2464-VI) Пенсійний фонд та його територіальні органи зобов`язані забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру та здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру.

Порядок внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру визначено нормами Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, (далі по тексту - Положення №10-1).

Законом України від 03.10.2018 2148- VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі - Закон 2148- VІІІ) пункт 3 розділу "Прикінцеві положення" Закону 1058 викладено в наступній редакції:

Зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу за період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2006 року проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів Державного бюджету України.

Протягом п`яти років з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення відповідно до законодавства, до Пенсійного фонду подаються, у разі їх відсутності, персоніфіковані відомості про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Абзацом четвертим підпункту 3 пункту 9 розділу II Закону №2148 зобов`язано Кабінет Міністрів України визначити порядок подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 01.07.2000 по 31.12.2016 стосовно військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.08.2019 №770 "Про затвердження порядків зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу та подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків стосовно військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб начальницького і рядового складу, поліцейських"(далі по тексту -Порядок 770).

Відповідно до пункту 3 Порядку№770 подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 01.07.2000 по 31.12.2016, необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу, поліцейським, відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться Пенсійним фондом України до реєстру застрахованих осіб на підставі інформації з податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формами 8 ДР і 1 ДФ, які ДФС передає Пенсійному фонду України в електронному вигляді на центральному рівні в порядку, встановленому Пенсійним фондом України та ДФС. При цьому Пенсійний фонд України обчислює щомісячні суми грошового забезпечення виходячи із середнього розміру сум доходу квартальної звітності за формами 8 ДР і 1 ДФ за період, за який подано інформацію.

Відповідно до пункту 4 Порядку 770 у разі відсутності інформації з податкового розрахунку сум доходу відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться територіальними органами Пенсійного фонду України до реєстру застрахованих осіб на підставі поданого військовими частинами чи органами, які виплачують (виплачували) грошове забезпечення (далі - страхувальники), або подаються органами, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи), до територіальних органів Пенсійного фонду України у вигляді звіту за формою згідно з додатком.

Страхувальники або уповноважені органи подають звіт до територіальних органів Пенсійного фонду України у такі строки:

за період з 1 липня 2000 р. по 31 грудня 2003 р. - не пізніше ніж 1 грудня 2019 р.;

за період з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2007 р. - не пізніше ніж 1 травня 2020 р.;

за період з 1 січня 2008 р. по 31 грудня 2011 р. - не пізніше ніж 1 жовтня 2020 р.;

за період з 1 січня 2012 р. по 31 грудня 2015 р. - не пізніше ніж 1 жовтня 2021 р.;

за період з 1 січня 2015 р. по 31 грудня 2016 р. - не пізніше ніж 11 жовтня 2022 року.

Кінцеві строки подання страхувальниками або уповноваженими органами звіту до територіальних органів Пенсійного фонду України, зазначені у цьому пункті, можуть бути змінені відповідними державними органами за погодженням з Пенсійним фондом України, але не пізніше ніж до 11 жовтня 2022 року.

Для формування звіту страхувальники або уповноважені органи та територіальні органи Пенсійного фонду України можуть обмінюватися інформацією на паперових та магнітних (електронних) носіях. При цьому територіальні органи Пенсійного фонду України аналізують отриману від страхувальників та уповноважених органів інформацію, додають інформацію, наявну в Пенсійному фонді України, та повертають таку інформацію до страхувальників або уповноважених органів для заповнення та подання звіту.

Отже, порядком передбачено подання до органів Пенсійного фонду України відомостей у вигляді інформації ДФС за формами 8 ДР і 1 ДФ або звіту, встановленої форми, органами, які виплачують (виплачували) грошове забезпечення (страхувальники), або органами, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (уповноважені органи).

Як вбачається із матеріалів справи не підтверджено надходження до відповідача інформації за формами 8 ДР і 1 ДФ з ДФС або звіт, встановленої форми, від органів, які виплачують (виплачували) грошове забезпечення (страхувальники) стосовно позивача. Разом із тим наявний трудовий стаж позивача підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не спростовується сторонами. Зокрема, наведене підтверджується копією витягу із послужного списку (а.с.7-8), розрахунком вислуги років (а.с.9-12), витягом із наказу начальника Західного регіонального управління від 15.07.2019 р. (а.с.13). Разом з цим, суд приходить до переконання, що невиконання страхувальником обов`язку надати такі дані до органів ПФУ, при наявності інших належних та допустимих доказів щодо підтвердження стажу позивача при проходженні служби в ДПС не може бути безумовною підставою для не зарахування такого стажу.

Отже, у позивача було правомірне очікування на зарахування його стажу за проходження служби у Державній прикордонній службі, а відтак відмова у здійсненні перерахунку трудового стажу позивача відповідачем є протиправною, що кореспондується із вимогами статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Оскільки позивач дійсно проходив службу в органах ДПС у спірний період , то він має законні сподівання на зарахування такого стажу до його вислуги років.

Отже, враховуючи підтверджений трудовий стаж, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовної вимоги щодо зобов`язання ГУ ПФУ в закарпатській області здійснити перерахунок загального трудового стажу ОСОБА_1 на підставі доказів, доданих до заяви від 07.02.02023 р., зокрема на підставі витягу з послужного списку, розрахунку вислуги років, витягу із наказу начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15.07.2019 р. №301-ос.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до п. 10 ч. 2ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись Конституцією України, статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл.Народна, буд.4, м.Ужгород,,88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у здійсненні перерахунку загального страхового стажу ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (код ЄДРПОУ - 20453063) здійснити перерахунок загального страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на підставі відомостей, наявних у документах, доданих до його заяви від 07.02.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору