Справа № 440/3186/23
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2023-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/3186/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Головка А.Б., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №20 від 24 лютого 2023 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового та страхового стажу роботи; - зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ з 06 січня 2021 року, зарахувавши до пільгового стажу наступні періоди: 01.09.1983-10.05.1984; 14.05.1986-30.06.1988 - навчання в Полтавському нафтовому геологорозвідувальному технікумі; 11.05.1984-13.05.1986 - проходження строкової військової служби; 02.09.1988-10.01.1990 - робота на посаді моториста бурових установок 5 розряду в Східно-Мегіонській нафторозвідувальній експедиції; 01.01.1995-28.11.1995 - робота на посаді помічника бурильника 5 розряду капітального ремонту свердловин в Акціонерному товаристві закритого типу «Руско-нафта»; 14.12.1995-30.11.1999 - робота на посаді бурильника 6 розряду в цеху підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин в Акціонерному товаристві «Кондпетролеум» нафтогазодобуваючого управління «Талінскнафта»; 01.12.1999-16.03.2001 - робота на посаді бурильника капітального ремонту свердловин 6 розряду в цеху підвищеної нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин у Відкритому акціонерному товаристві «ТНК-Нягань» Нафтогазодобуваючого управління «Талінскнафта»; 17.03.2001-16.07.2002 - робота на посаді бурильника по капітальному ремонту свердловин 6 розряду в цеху капітального ремонту свердловин №2 в ТОВ «Управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонту свердловин»; 01.03.2006-28.12.2007 - робота на посаді бурильника капітального ремонту свердловин по 6 розряду в цеху капітального ремонту свердловин в ТОВ «КНГ-СЕРВІС»; 05.03.2008-11.01.2011 - робота на посаді бурильника капітального ремонту свердловин 6 розряду в цеху капітального ремонту свердловин у ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонту свердловин»; 01.03.2011-10.05.2016 - робота на посаді бурильника капітального ремонту свердловин 7 розряду в цеху капітального ремонту свердловин в АТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонту свердловин»; 17.05.2016-10.06.2017 - робота на посаді бурильника капітального ремонту свердловин 6 розряду в цеху підземного і капітального ремонту свердловин в ЗАТ «КамРемСервіс».

В обґрунтування позовних вимог зазначив про незгоду із рішенням відповідача, яким відмовлено в призначенні пенсій за віком на пільгових умовах, так як досяг пенсійного віку та з урахуванням набутого стажу роботи на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці вважає, що має право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.03.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

02.05.2023 року на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що з 01 січня 2023 року у зв`язку з припиненням Російською Федерацією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, пенсії громадянам, які працювали на території Російської Федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV, при цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території Російської Федерації до 31.12.1991 року у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Крім того, для зарахування періодів роботи на території Російської Федерації до страхового стажу необхідного підтвердити сплату страхових внесків підприємством, в якому здійснювалась трудова діяльність.

Дослідивши письмові докази суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

17.02.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 20 від 24.02.2023 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу.

Позивач, не погоджуючись із таким рішенням відповідача, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із пункту 2 частини 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзаців 1, 2, 4 п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що основним документом, який підтверджує наявність у особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній - уточнюючі первинні документи.

У спірному рішенні відповідачем визначено страховий стаж позивача 12 років 10 місяців 01 день та пільговий стаж 04 роки 06 місяців 12 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: - періоди навчання з 01.09.1983 по 30.06.1988, оскільки навчання перетинається з періодами військової служби; - періоди роботи з 01.01.1995 по 28.11.1995, з 14.12.1995 по 30.11.1999, з 01.12.1999 по 16.03.2001, з 17.03.2001 по 16.07.2002, з 01.03.2006 по 28.12.2007, з 05.03.2008 по 11.01.2011, з 01.03.2011 по 10.05.2016, з 17.05.2016 по 10.06.2017 згідно трудової книжки НОМЕР_1 з посиланням на Закон України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року". До пільгового стажу не зараховано періоди роботи в Російській Федерації, оскільки документи, необхідні для призначення пенсії, враховуються у разі проставлення апостиля.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 4 Закону України Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі, Україна та Російська Федерація (надалі Угода).

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (ст. 5 Угоди).

Відповідно до статті 1 Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Згідно частини другої статті 6 Угоди , для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набуття чинності вказаної угоди.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федераціїї про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

На час роботи позивача в Російській Федерації Україна була учасником угоди, відтак норми Угоди застосовуються до спірних правовідносин.

Окрім цього, згідно приписів пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Таким чином, під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію за віком відповідачем повинен був бути врахований трудовий стаж набутий позивачем на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території Російської Федерації .

Щодо посилань відповідача на необхідність проставлення апостилю на довідках про пільговий стаж позивача за періоди роботи в Російській Федерації, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 №107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Враховуючи, що довідки про пільговий стаж позивача за періоди роботи на території Російської Федерації виготовлені до набрання чинності Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» та станом на 24.02.2022 року приймалися на території України без спеціального посвідчення, доводи відповідача про необхідність проставлення апостилю є безпідставними.

З приводу доводів представника відповідача про те, що для зарахування періодів роботи на території Російської Федерації до страхового стажу необхідного підтвердити сплату страхових внесків підприємством, в якому здійснювалась трудова діяльність, суд зазначає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення пенсійним органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Невиконання пенсійним органом законодавчо встановлених вимог щодо обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Отже, відповідачем у ході судового розгляду справи не доведено наявності достатніх підстав для відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком № 2.

З огляду на вищезазначене, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 20 від 24.02.2023 року.

В свою чергу, суд зазначає, що уповноваженим органом для призначення пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого входить розгляд документів, розрахунок страхового та пільгового стажу. Адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Під час прийняття спірного рішення пенсійний орган не врахував надані позивачем документи для призначення пенсії з підстав, зазначених вище, та не розрахував страховий та пільговий стаж позивача з урахуванням усіх наданих документів.

За таких обставин, через неможливість втручання в дискреційні повноваження відповідача вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача зарахувати періоди роботи до пільгового стажу та призначити позивачу дострокову пільгову пенсію за віком задоволенню не підлягають.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 17.02.2023 року з урахуванням висновків суду.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії № 20 від 24.02.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 17.02.2023 року з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.Б. Головко