Справа № 533/707/23
Суддя: Козир В. П.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

05.09.2023 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/707/23
Провадження № 2-а/533/3/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі головуючої судді Козир В.П., за участю секретаря судового засідання Лобач М.С., розглянувши у спрощеному письмовому позовному провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 взводу 2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Шила Віталія Віталійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

20 липня 2023 року до Козельщинського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідачів: 1) інспектора роти № 3 взводу 2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Шила Віталія Віталійовича, 2) Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, у якій позивач просив:

- постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14.07.2023 року серії БАБ №515624, винесену інспектором роти №3 взводу 2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції Шилом Віталієм Віталійовичем, за ч.1 ст.121 КУпАП щодо накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 340,00 гривень скасувати за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП;

- стягнути солідарно з інспектора роти № 3 взвод 2 батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП старшого лейтенанта поліції Шила Віталія Віталійовича на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору;

- стягнути солідарно з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України суму сплаченого судового збору.

Процесуальні рішення (дії) у справі

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 24 липня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 286 КАС України, без виклику учасників справи на підставі матеріалів справи (у письмовому провадженні) на 03 серпня 2023 року.

Цією ж ухвалою витребувано від відповідача-2 належним чином завірену копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 14.07.2023 серії БАБ № 515624, та запропоновано відповідачам у строк до 02 серпня 2023 року включно надати до суду відзив на позовну заяву, а також докази фото- та відеофіксації правопорушення.

02.08.2023 відповідач-2 - Департамент патрульної поліції Національної поліції Українив особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи з метою надання відзиву на позовну заяву та доказів їх відправлення іншим учасникам справи.

Також відповідач 2 надіслав витребувані ухвалою суду від 24 липня 2023 року докази по справі (а.с. 36-37).

Протокольною ухвалою суду від 03 серпня 2023 року задоволено клопотання відповідача-2, розгляд справи відкладено на 04 вересня 2023 року (у зв`язку зі запланованою відпусткою головуючої судді).

За правилами частини четвертої статті 229 КАС України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, на підставі ч. 1, ч. 3, ч. 9 ст. 205, ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України судом здійснюється розгляд заяви без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та без участі сторін на підставі наявних у справі доказів у порядку письмового провадження.

Стислий виклад позицій сторін

Позиція позивача

Обґрунтовуючи позовну заяву позивач зазначав, що 14 липня 2023 року інспектором роти № 3 взводу 2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції Шило Віталієм Віталійовичем винесено постанову серії БАБ № 515624 про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він як водій 14 липня 2023 року близько 18 години, керуючи транспортним засобом, що належить ОСОБА_2 , автомобілем марки TOYOTA CAMRY, державний номерний знак НОМЕР_1 , та прямуючи з міста Кременчук до с. Приліпка по автодорозі М22 Полтава-Олександрія, рухався зі швидкістю 74 км/год у населеному пункті, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху у населеному пункті на 24 км/год, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam ТС008455.

У позовній заяві позивач стверджував, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки швидкість руху автомобіля, яким він керував, зафіксована за 80 метрів до початку дії дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту», при цьому за межами населеного пункту дозволена максимальна швидкість руху 90 км/год, а сама постанова інспектором винесена незаконно та з порушенням вимог закону щодо її форми та змісту.

Основним аргументом позивача на доведення протиправності оскаржуваної постанови є те, що ознайомившись з показами приладу TruCam ТС008455, ним було встановлено, що даний прилад зафіксував швидкість руху автомобіля, яким він керував, 74 км/год, відстань до автомобіля склала 402 метри. Жодних зафіксованих доказів, підтверджуючих факт руху автомобіля в межах населеного пункту інспектором надано не було, окрім твердження інспектора про нібито встановлений знак 5.49 «Початок населеного пункту».

Здійснивши відповідні вимірювання, позивачем було встановлено, що від місця фіксації правопорушення приладом TruCam ТС008455 до встановленого дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту» відстань склала 322 метри. За твердженням позивача швидкість автомобіля, яким він керував, була зафіксована за 80 метрів до початку дії дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту», у межах дії якого швидкість обмежена до 50 км/год. Натомість, інспектор, не прийняв його усні пояснення, тому він надав письмові пояснення та попросив залучити їх до матеріалів справи.

На думку позивача, у його діях під час керування транспортним засобом відсутня вина, як умисна, так і необережна, оскільки під`їжджаючи до населеного пункту він зменшував швидкість. Так, за 80 метрів до початку населеного пункту швидкість автомобіля під його керуванням складала 74 км/год, а вже на початку населеного пункту швидкість автомобіля складала 55 км/год. Тому відсутні підстави притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також позивач зазначав, що в оскаржуваній постанові не зазначені докази, на підставі яких поліцейським було зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. У графі 7 постанови «До постанови додається» зазначено лише «Пояснення водія на окремому аркуші».

На думку позивача розгляд справи про нібито вчинення ним адміністративного правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, без проведення підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, - не тільки порушило права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, але й призвело до того, що при винесенні постанови не було враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП.

Оскаржувану постанову уважає незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, так як позивач не порушував правила дорожнього руху і в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім того, позивач зазначав, що інспектор поліції не прийняв до уваги його пояснення про те, що він не порушував правила дорожнього руху, тобто не взяв до уваги докази, які позивач йому надавав та мав намір надати, а склав постанову про накладення адміністративного стягнення, чим порушив ч. 5 ст. 258 КУпАП, оскільки позивач на місці зупинки оспорив допущені порушення і адміністративне стягнення, що на нього наклав інспектор поліції.

Уважає, що у даному випадку інспектор поліції, на виконання вимог ч. 5 ст. 258 КУпАП, повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП, який є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Наголошував, що інспектором Шилом В.В. було не дотримано вимоги чинного законодавства та позбавлено позивача можливості скористатися своїми правами на захист.

При нормативному обґрунтуванні позову посилався на ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 9, 33, 122, 251, 252, 258, 268, 285, 288 КУпАП, Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, ст. 6, 25, 77 КАС України.

29.08.2023 позивачем подано відповідь на відзив, у якій позивачем наведено аргументи на спростування стверджень відповідачів, зазначених у відзивах на позовну заяву, а також у якості додатків надано додаткові докази по справі на доведення позовних вимог, а саме: схему RTK зйомки у с. Щербаки; схему RTK зйомки у с. Щербаки, накладену на карту; копію кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника № 014532; копію свідоцтва про підвищення кваліфікації інженера-землевпорядника; копію сертифікату калібрування; скріншот з відеозапису нагрудної камери інспектора; знімок приладу TruCam; докази направлення 29.08.2023 відповіді на відзив з додатками сторонам по справі.

Позиція відповідачів

Відповідач-1 - інспектор роти № 3 взводу 2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Шило В. у відзиві, заперечуючи позовні вимоги, зазначав, що дорожні знаки 5.49, 5.76 розділу 33 ПДР у с. Щербаки (а/д М-22 Полтава-Олександрія) відповідають вимогам Національного стандарту України «Знаки дорожні. Загальні технічні вимоги. Правила застосування» ДСТУ 4100:2014, не закриті сторонніми предметами та є видимим учасникам дорожнього руху (фото дорожніх знаків в обох напрямках додав до відзиву).

Пояснення позивача щодо дотримання ним під час руху на транспортному засобі ПДР України, на думку відповідача, не відповідають дійсним обставинам справи, повністю спростовуються фото/відео записом з приладу TruCam ТС 008455 та нагрудної відеокамери поліцейського, а доводи позивача є необґрунтованими, факту вчиненого правопорушення не спростовують, свідчать про неуважність водія під час руху на транспортному засобі.

З метою всебічного та об`єктивного дослідження обставин у справі на прилад TruCam ТС 008455 зафіксовано порушення позивачем п. 12.4 ПДР України. Під час патрулювання 14.07.2023 у с. Щербаки (а/д М-22 Полтава-Олександрія) було виявлено транспортний засіб TOYOTA CAMRY, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого рухався зі швидкістю 74 км/год, перевищуючи обмеження швидкості руху у населеному пункті на 24 км/год, що є порушенням п. 12.4 ПДР України. Відповідно до координат, які автоматично визначає прилад TruCam за допомогою влаштованого GPS навігатора при здійсненні заміру швидкості автомобіля, транспортний засіб позивача рухався саме у межах населеного пункту с. Щербаки (а/д М-22 Полтава-Олександрія, 92 км). Відомості про технічні засоби, у порядку ст. 283 КУпАП, зазначено у фабулі п. 5 постанови. Позивача ознайомлено з відеозаписом з приладу TruCam. Водієві було повідомлено про розгляд справи, роз`яснено положення ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Від водія було отримано письмові пояснення, що були тотожні усним. Водночас жодних доказів, у порядку ст. 268 КУпАП, на підтвердження дотримання ПДР позивач на місці розгляду справи не надавав. Будь-яких клопотань, зокрема про надання можливості скористатися правовою допомогою водій під час розгляду справи и не заявляв.

Таким чином, на думку відповідача-1, ним було прийнято до уваги порушення водієм ПДР України, зафіксоване на прилад TruCam ТС 008455, усні та письмові пояснення водія, покази технічного приладу, які відповідно до ст. 251 КУпАП є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення, дотримано порядок розгляду справи та прийнято правомірне рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Постанова ухвалена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вказане правопорушення на місці його вчинення без попереднього складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Також навів аргументи на доведення правомірності використання поліцією лазерних вимірювачів швидкості TruCam.

Отже, відповідач-1, уважав, що позивачем по справі до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а незгода позивача з його притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Окрім того, зазначив про безпідставність солідарного стягнення з відповідачів судового збору, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 139 КАС України, та про безпідставність стягнення судового збору у розмірі 1073,60 грн, оскільки розмір судового збору, що підлягав сплаті позивачем під час звернення до суду з позовною заявою, складає 536,80 грн, а не 1073,60 грн.

Відповідач-2 - Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області у відзиві на позовну заяву навів аналогічні заперечення на позовні вимоги.

При нормативному обґрунтуванні відзиву обидва відповідачі посилалися на норми п. 1.3, 1.9, пп. «б» п. 2.3, п. 8.1, 8.2-1, 8.4, 1.10, 12.4, розділ 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, ст. 23, 29, 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», ст. 33, 122, 222, 251, 258, 276, 279, 283 КУпАП, ст. 9, 44, 47, 72, 77, 78, 139, 161, 162, 242, 286 КАС України, наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012 № 437, правові висновки, викладені в рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 (справа № 1-11/2015), Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 536/583/17 (постанова від 14.02.2018), Верховного Суду по справі №536/583/17 (постанова від 14.02.2018), по справі №760/2846/17 (постанова від 14.03.2018), по справі 520/2261/19 (постанова від 25.06.2020) та висновки Другого апеляційного адміністративного суд, викладені у постановах від 09.06.2021 року по справі №524/1976/21, від 23 01.2023 року по справі №524/10396/21 та в постанові від 01.03.2023 року по справі №537/1230/22.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, з посиланням на докази

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №515624, винесеною 14.07.2023 інспектором роти №3 взводу 2 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції Шилом Віталієм Віталійовичем, установлено, що 14.07.2023 о 17 год. 51 хв. на автодорозі М22 Полтава-Олександрія (92 км) у с. Щербаки водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки TOYOTA CAMRY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , рухався зі швидкістю 74 км/год у населеному пункті, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху у населеному пункті на 24 км/год, швидкість руху транспортного засобу вимірювалась приладом TRUCAM ТС 008455, бодікамера 476199, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Даною постановою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн (а.с. 37).

У графі постанови «До постанови додаються» зазначено «Пояснення водія на окремому аркуші».

У письмових поясненнях від 14.07.2023 позивач пояснив, що 14.07.2023 він рухався трасою Кременчук-Полтава у с. Щербаки, де його зупинив наряд патрульної поліції по причині перевищення швидкості у населеному пункті. За даними приладу Трукам швидкість автомобіля, яким він керував, становила 74 км/год, відстань від місця знаходження приладу до знаку «Початок населеного пункту» фактично становила 322 м, перевищення швидкості зафіксовано на відстані 402 м. Таким чином, в момент фіксації швидкості руху автомобіль знаходився за межами населеного пункту. З розглядом справи не погодився (а.с. 38).

На підтвердження вчинення позивачем порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху відповідачем надано до матеріалів справи відеозаписи та фото, які зроблені за допомогою приладу лазерного вимірювача швидкості TruCam ТС008455 (а.с. 71).

Так, на вказаних фото- відеозаписах, зроблених за допомогою приладу TruCam ТС008455, зафіксовано рух транспортного засобу автомобілю марки TOYOTA CAMRY, державний номерний знак НОМЕР_1 , на автомобільній дорозі М22 Полтава-Олександрія, 92 км, у с. Щербаки, зі швидкістю 74 км/год, при встановленому ліміті швидкості 50 км/год, та зазначено дату і час фіксації 14.07.2023 о 17:51:39 год, а також зафіксовано координати місця, з якого проводилася фіксація правопорушення.

Відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, - TruCam серійний номер ТС008455, у відповідності до ч. 3 ст. 283 КУпАП, внесені до оскаржуваної постанови. Зокрема, після опису обставин вчиненого правопорушення у постанові зазначено як назву приладу (TruCam), так і серійний номер - ТС008455.

Можливість використання виробу - лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LTI 20-20 TruCам ІІ виробництва Laser Technology Inc. підтверджена експертним висновком від 24.12.2020 № 04/05/02 - 3560, виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, в якому зазначено, що в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES, визначений п. 5.1 ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015 (у режимі ЕСВ, визначеному ДСТУ ISO/IEC 10116:2019, із довжиною ключа 128 біт). Відповідно до цього експертного висновку, його дія поширюється на перелічені у ньому зразки об`єкта експертизи, у тому числі й на виріб з серійним номером ТС008455. Термін дії вказаного експертного висновку встановлено до 24.12.2023 (а.с. 63).

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 03 листопада 2022 року № 22-01/26471, виданого ДП «Укрметртестстандарт» Мінекономрозвитку України, чинного до 03 листопада 2023 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCam ІІ № ТС008455 (виробник Laser Technology Inc., США), відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ±2 км/год в діапазоні від 2км/год до 200 км/год; ±1 км/год в діапазоні від 201км/год до 320 км/год (а.с.62).

Згідно з копією листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Щодо надання інформації з питань метрології та технічного регулювання» від 22.02.2019 № 3423-07/8165-03 прилади «ТruCAM», які введено в експлуатацію з 2012 по 2015 роки, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки (а.с. 65).

З відеозаписів, наданих відповідачем -2 та досліджених судом, вбачається, що автомобіль, яким керує позивач, виїздить з-за повороту рухається по автомобільній дорозі у межах забудованої території населеного пункту.

З відеозапису встановлено, що інспектор поліції неодноразово звертав увагу ОСОБА_1 що дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту» знаходиться за поворотом, а рух транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , було зафіксовано приладом TRUCAM ТС 008455 у межах населеного пункту по прямій лінії у полі зору інспектора поліції.

З відеозаписів також установлено, що у межах видимості під час руху транспортного засобу наявні забудови населеного пункту. Дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту», який застосовується для позначення початку населеного пункту, в якому діють вимоги Правил дорожнього руху, що визначають порядок руху в населених пунктах, та який установлюється на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги, та після проїзду цього знаку встановлюється максимальна швидкість руху у 50 км/год, на відеозапису не зафіксований, та згідно з поясненнями інспектора поліції знаходиться за поворотом, тому його не зафіксовано на відеозапису.

Відповідно до координат, які автоматично визначає прилад TRUCAM за допомогою влаштованого GPS навігатора при здійсненні заміру швидкості автомобіля, транспортний засіб позивача рухався у межах населеного пункту с. Щербаки (а/д М-22 Полтава-Олександрія, 92 км).

З наданих відповідачем-2 фото дорожніх знаків вбачається, що дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту» розміщений у відповідності до вимог чинного законодавства, його добре видно учасникам дорожнього руху, він не закритий повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався інспектором поліції у чіткій відповідності до вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані судом норми права

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1322 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2, 4, 5 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 1222, частинами другою, третьою статті 1321, статтею 1322 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу … Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1853 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 1322 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, у тому числі, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У відповідності до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі по тексту - ПДР, Правила або Правила дорожнього руху).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно зі законодавством.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

У пункті 1.10 Правил дорожнього руху визначено значення термінів, що наведені у цих правилах, а саме:

- населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.49, 5.50, 5.51, 5.52.

Відповідно до п. 8.1 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.2.1 Правил дорожнього руху дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Відповідно до п. 8.4 Правил дорожнього руху дорожні знаки поділяються на групи, в тому числі: ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Відповідно до глави 5 розділу 33 Правил дорожнього руху до інформаційно-вказівних знаків відноситься знак 5.49 «Початок населеного пункту», який визначає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху у населених пунктах. Знаки 5.49 і 5.50 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

Знак 5.76 розділу 33 ПДР позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів.

Згідно з п. 9, 10 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі Інструкція), затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з п. 5 розділу IV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до висновків Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 14.02.2018 по справі 536/583/17, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

-дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

-транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

-технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

-розмір штрафу та порядок його сплати;

-правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

-відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням, наведеним у ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Статтею 79 КАС України встановлено порядок подання доказів.

Такі відповідно до ч. 2, 4-5, 8 ст. 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Статтею 121 КАС встановлено порядок поновлення та продовження процесуальних строків.

За ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 2831, 285 - 289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Позивач у позовній заяві стверджував, що оскаржувана ним постанова є незаконною, оскільки:

1) швидкість руху автомобіля, яким він керував, зафіксована за 80 метрів до початку дії дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту», та враховуючи, що за межами населеного пункту дозволена максимальна швидкість руху становить 90 км/год, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП;

2) постанова інспектором винесена незаконно та з порушенням вимог закону щодо її форми та змісту;

3) інспектором не дотримано вимоги чинного законодавств та позбавлено позивача можливості скористатися своїми правами на захист;

4) розгляд справи про вчинення позивачем адміністративного правопорушення на місці, без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, - не тільки порушив мої права, передбачені ст.268 КУпАП, але й призвів до того, що при винесенні постанови не було враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП;

5) поліцейський виніс постанову на місці зупинки без складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилання по тексту позовної заяви на ч. 1 ст. 121 КУпАП, а не ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд розцінює як описку, допущену позивачем при складенні позовної заяви, та не бере до уваги такий недолік.

Оцінюючи кожен з основних аргументів позивача, суд зазначає таке.

З досліджених судом відеозаписів, які надані відповідачем-2, вбачається, що автомобіль, яким керує позивач, виїздить з-за повороту та рухається дорогою, вздовж якої розташовані забудови населеного пункту.

Рух транспортного засобу, яким керував позивач, було зафіксовано приладом TRUCAM ТС 008455 у межах населеного пункту по прямій лінії у полі зору інспектора поліції. Позивач не заперечував той факт, що зупинка транспортного засобу під його керуванням, відбувалася у межах населеного пункту. Після точки фіксації транспортного засобу приладом TRUCAM до точки зупинки транспортного засобу поліцейськими на відео не зафіксовано дорожнього знаку, що може свідчити про те, що такий знак був розташований до моменту фіксації автомобіля приладом, а ствердження позивача про фіксацію швидкості автомобіля до початку дії дорожнього знаку є безпідставними.

Твердження позивача про те, що швидкість автомобіля, яким він керував, була зафіксована за 80 метрів до початку дії дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту», не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи. Позивачем разом з позовною заявою у строки, встановлені КАС України, не надано докази на підтвердження проведених ним вимірювань відстані від місця фіксації правопорушення приладом TruCam до встановленого дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту», яка за його ствердженням склала 322 метри.

Відповідно до вимог КАС України обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підстави позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Схожі висновки зробив Верховний Суд у справах № 536/583/17 (постанова від 14.02.2018), № 760/2846/17 (постанова від 14.03.2018), № 520/2261/19 (постанова від 25.06.2020).

Відповідачами надано докази на доведення обставин, якими вони обґрунтовували свої заперечення проти позову, позивач же не довів перед судом обставини, якими він обґрунтував свої позовні вимоги.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, порушення визначеного п. 12.4 Правил дорожнього руху обмеження швидкості руху встановлено відповідачем-1 за допомогою відповідного технічного приладу TruCam ТС008455.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 зареєстрований в Державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС008455 пройшов періодичну повірку, сертифікат якої був чинним станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку, що показання приладу TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС008455 є належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху у розмінні ст. 73-75 КАС України.

Аргументи, наведені позивачем у відповіді на відзив, та докази, подані до суду 29.08.2023 як додатки до відповіді на відзив (схему RTK зйомки у с. Щербаки; схему RTK зйомки у с. Щербаки, накладену на карту; копію кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника № 014532; копію свідоцтва про підвищення кваліфікації інженера-землевпорядника; копію сертифікату калібрування) суд не бере до уваги, оскільки відповідно до ст. 269 КАС України відповідь на відзив не є заявою по суті у категорії справ, визначених ст. 286 КАС України; викладати обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, позивач зобов`язаний був у позовній заяві, а подавати (зазначати) докази, що підтверджують вказані обставини, - разом із поданням позовної заяви, як це передбачено ч. 2 ст. 79 КАС України. Однак позивач разом з позовною заявою відповідні докази не надав; на виконання вимог ч. 4 ст. 79 КАС України письмово суд не повідомив про неможливість подання ним у встановлений ч. 2 ст. 79 КАС України строк доказів, які він надав до суду зі значним запізненням (більш ніж через місяць з дня подання позовної заяви до суду); об`єктивні причини неможливості вчасно подати такі докази не повідомив; клопотання про встановлення додаткового строку для подання доказів або ж клопотання про поновлення пропущеного строку для подання доказів не подав. Отже, суд, керуючись ч. 8 ст. 79 КАС України, не приймає такі докази до розгляду розгляду та, відповідно, їх не оцінює.

У свою чергу розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався інспектором поліції у чіткій відповідності до вимог чинного законодавства, розпочався з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Інспектором поліції було оголошено, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, позивачевібуло роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, та його обов`язки, запропоновано ОСОБА_1 скористатися наданими йому законом правами.

ОСОБА_1 зазначив що йому зрозумілі його права, однак він заперечує, що порушив вимоги Правил дорожнього руху.З досліджених відеозаписів не вбачається, що позивач повідомив працівникові поліції про своє бажання скористатися правничою допомогою.

Твердження позивача про не дотримання інспектором вимог чинного законодавств та позбавлення його можливості скористатися своїми правами на захист не підтвердилося та спростовуються наданими відповідачем-2 відеозаписами.

Оскільки відповідно до ст. 254, 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, така категорія адміністративних справ має певні особливості розгляду та розглядається одразу на місці вчинення правопорушення та виявлення факту події, яку уповноважена посадова особа інкримінує як правопорушення. Тобто водій, якого звинувачують у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має саме на місці розгляду справи, що передує складенню постанови про накладення адміністративного стягнення, заявити будь-які клопотання, у тому числі про ознайомлення з доказами (відео-, фотозаписом вчиненого правопорушення), про необхідність та бажання скористатися правовою допомогою, надати пояснення (усні, письмові) щодо власної версії обставин справи.

Ствердження позивача, що працівник поліції зобов`язаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку з оспоренням позивачем факту вчинення порушення є безпідставними, оскільки така процедура для випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху частиною 5 ст. 258 КУпАП не вимагається.

Посилання позивачем на ст. 33 КУпАП, яку на його думку порушено під час розгляду справи відносно нього відповідачем-1, є також безпідставним, оскільки, як вірно зазначено відповідачами, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тобто така норма не підлягала до застосування до спірних правовідносин під час винесення оскаржуваної у даній справі постанови.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачем було заявлено клопотання про ознайомлення з доказами, а саме - геолокацією, на що працівником поліції було роз`яснено позивачу про долучення усіх доказів до постанови та можливість ознайомлення позивачем з усіма доказами (відео-, фотозаписом вчиненого правопорушення та іншими) у відділі адміністративної практики за адресою: проїзд 40 років ДАІ, буд. 3, каб. 308, м. Кременчук, Кременчуцький район, Полтавська область, та порядок та строки оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення. Також на місці позивача ознайомлено з відеозаписом порушення.

Позивач скористався своїм правом та надав письмові пояснення щодо власної версії події, які були долучені інспектором поліції до матеріалів справи.

Після складення постанови відносно позивача, він зміг скористатися правовою допомогою та оскаржити таку постанову до суду, тобто його право на професійну правничу допомогу було реалізовано через механізм оскарження постанови, з якою він не погодився.

Аргументи позивача про незаконність винесення постанови на місці зупинки транспортного засобу без складення протоколу про адміністративне правопорушення суд відхиляє, оскільки така можливість та процедура передбачені статтею 258 КУпАП. Діючи таким чином та складаючи постанову про адміністративне правопорушення на місці вчинення та виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху працівник поліції діяв у спосіб, визначений законом, та у межах, наданих йому повноважень.

Отже, усі наведені позивачем доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, є непереконливими та суд їх відхиляє з підстав, наведених вище. Оскаржувана постанова у цілому відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та ч. 2 ст. 2 КАС України. Працівником поліції було прийнято до уваги порушення позивачем Правил дорожнього руху, зафіксоване технічним приладом, усні та письмові пояснення позивача, покази технічного приладу, які відповідно до ст. 251 КУпАП є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення, дотримано порядок розгляду справи та прийнято правомірне рішення про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, дослідивши повно, всебічно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність та взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини у справі, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є правомірною та скасуванню не підлягає, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Крім того, інспектор патрульної поліції є неналежним відповідачем у справі, оскільки при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ст.122 КУпАП, інспектори відповідного органу діють не як самостійні суб`єкти владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів, що є додатковою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до відповідача-1.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Разом з тим, вірними є доводи відповідачів про сплату позивачем судового збору у більшому розмірі, ніж встановлено законом. За розгляд позовної заяви судом позивач повинен був сплатити 536,80 грн, а не 1073,60 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже позивачу слід повернути 536,80 грн (1073,60 - 536,80 = 536,80) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 9, 72-79, 90, 121, 139, 241-246, 250, 269, 286, 295 КАС України, нормами права та висновками Верховного Суду, наведеними у мотивувальній частині рішення, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 взводу 2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Шила Віталія Віталійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 14.07.2023 серії БАБ №515624, винесеної відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, - відмовити повністю.

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536 гривень 80 копійок, надлишково сплачений ним на підставі квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 20.07.2023 № N0GZG3441M.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Апеляційна скарга у електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; телефон: НОМЕР_3 ).

Відповідач 1: інспектор роти № 3 взводу 2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Шило Віталій Віталійович (адреса: проїзд 40 років ДАІ, буд. 3, м. Кременчук, Кременчуцький район, Полтавська область, 39600; реєстраційний номер облікової картки платника податків та засоби зв`язку судом не встановлено).

Відповідач 2: Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: вул. Федора Ернст, буд. 3, м. Київ, 03048; ідентифікаційний код: 40108646; електронна пошта: ; телефон: ; адреса для листування: проїзд Захисників Азовсталі, 3, м. Кременчук, 39600; електронна адреса: ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 05.09.2023.

Суддя В.П. Козир