Справа № 160/3908/23
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2023 року Справа № 160/3908/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
01.03.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах на підставі п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з дня звернення за призначенням пенсії - з 18.11.2022.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 відкрито провадження у справі №160/3908/23 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
24.04.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач-2) надійшов відзив на позовну заяву (вх. №7741/23), у якому останній заперечив проти задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції відповідач-2 зазначив, що за принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не вчинило жодних протиправних дій чи бездіяльності стосовно непризначення пенсії позивачу та не порушувало прав останнього. Відповідач-2 відзначив, що відповідачем-1 до пільгового стажу роботи позивача не зараховано періоди роботи згідно підтверджуючих довідок, оскільки останні не відповідають формі, встановленій Порядком №637, зокрема, у них невірно зазначено постанову Кабінету Міністрів України, якою затверджені списки, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також відсутні накази про результати проведення атестації. Розглянувши заяву про призначення пенсії та усі додані документи, відповідачем-1 було встановлено, що страховий стаж позивача складає 16 років 8 місяців 17 днів, пільговий стаж не підтверджений, а вік позивача становить 45 років. У зв`язку з викладеним, відсутністю необхідного страхового стажу та пільгового стажу роботи, а також необхідного віку, відповідач-2 вважає, що відповідачем-1 прийнято правомірне рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. З огляду на викладене, просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.
25.04.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач-1) надійшов відзив на позовну заяву (вх. №7822/23), у якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції відповідач-1 зазначив, що за результатом розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та доданих до неї документів відповідачем-1 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії. Зазначив, що страховий стаж позивача становить 16 років 8 місяців 17 днів, пільговий стаж 0 років 0 місяців 0 днів. Відповідачем-1 було встановлено відсутність записів у трудовій книжці позивача про наявність у відповідному списку виробництв, робіт і посад, що дають право на пільгове забезпечення, професії (посади), яку займав позивач, роботи, яку останній виконував; зайнятість на вказаних роботах протягом повного робочого дня; підтвердження шкідливих умов праці працівників за результатами атестації робочих місць. Наголошував на тому, що до пільгового стажу роботи позивача не зараховано періоди роботи згідно підтверджуючих довідок, оскільки останні не відповідають формі, встановленій Порядком №637, зокрема, у них невірно зазначено постанову Кабінету Міністрів України, якою затверджені списки, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також відсутні накази про результати проведення атестації. Відзначив, що позивачем не досягнуто необхідного пенсійного віку, оскільки пріоритетними є норми Закону №1058-IV від 09.07.2003. Крім того, відповідач-1 наголошував на дискреційних повноваженнях пенсійного органу з питань призначення пенсій, відтак, суд не може втручатись у дискрецію суб`єкта владних повноважень. Таким чином, відповідач вважає його дії правомірними та такими, що відповідають чинним нормативно-правовим актам, у зв`язку з чим, просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.11.2022 звернулась до Запорізького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та відповідними документами.
Страховий стаж особи: 16 років 8 місяців 17 днів. Пільговий стаж особи відсутній. Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. До пільгового стажу не враховано: періоди роботи згідно довідок від 04.11.2022 №552 та від 15.11.2022 №798/6, оскільки невірно зазначено постанову Кабінету Міністрів України, якою затверджено списки, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та відсутні накази про результати проведення атестації робочих місць. Вирішено відмовити у призначенні пенсії за віком згідно п. 2 ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з ненастанням відповідного пенсійного віку та відсутністю необхідного пільгового та страхового стажу.
Не погоджуючись із такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частинами першою-другою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається:
1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:
- чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;
- жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:
- чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;
- жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Відповідно до пункту 2 Розділу XV "Прикінцеві Положення" Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788) (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, який набрав чинності з 01.04.2015) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788 (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, який набрав чинності з 01.04.2015) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Рішенням Конституційного Суду від 23.01.2020 у справі № 1-5/2018 (746/15) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Пунктом 3 рішення Конституційного Суду від 23.01.2020 у справі № 1-5/2018(746/15) визначено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме, зокрема:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам».

Стаття 13 Закону № 1788 у вказаній редакції почала діяти з 24.01.2020.

Відповідно до статті 100 Закону № 1788 особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно з частинами першою-другою статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Частиною першою статті 45 Закону № 1058 встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частина друга статті 45 Закону № 1058).

Як зазначено вище, пенсійним органом відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю документального підтвердження наявного пільгового стажу.

За правилами статті 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Таким чином, саме трудова книжка працівника є основним документом, який підтверджує його трудовий стаж. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно з пунктом 8 цього Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються "Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" і "Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 № 1173.

Крім цієї постанови Списки №1 та №2 були затверджені постановами: Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162; Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36; Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Як вбачається зі спірного рішення відповідача до пільгового стажу позивача не були враховані періоди роботи, зазначені у підтверджуючих довідках від 04.11.2022 №552 та від 15.11.2022 №798/6, а саме: з 01.07.2009 по 03.04.2013, з 08.04.2013 по 30.11.2020.

З даного приводу суд відзначає наступне.

Згідно трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 02.08.2004, копія якої міститься у матеріалах справи, позивач:

- 02.08.2004 прийнята до Комунальної установи « 6 міська клінічна лікарня» на посаду лікаря-інтерна для проходження інтернатури з терапії за контрактом на підставі наказу №203-к від 29.07.2004 (запис №1);

- 31.07.2005 звільнена у зв`язку з закінченням інтернатури на підставі наказу №151к від 24.06.2005 (запис №2);

- 01.08.2005 прийнята до Володимирського психо-неврологічного інтернату лікарем-психіатром на підставі наказу №50-к від 25.07.2005 (запис №3);

- 15.08.2006 звільнена за власним бажанням ст. 38 КЗпП України на підставі наказу №51-к від 15.08.2006 (запис №4);

- 14.09.2007 прийнята до Володимирського психо-неврологічного інтернату на посаду лікаря-терапевта на підставі наказу №67-к від 14.09.2007 (запис №5);

- 14.05.2009 звільнено за власним бажанням ст. 38 КЗпП України на підставі наказу №28-к від 14.05.2009 (запис №6);

- 21.05.2009 прийнята до Томаківської ЦРЛ на посаду лікаря-терапевта дільничного поліклінічного відділення на підставі наказу №28-к від 18.05.2009 (запис №7);

- 01.07.2009 переведена на посаду лікаря-рентгенолога завідувача рентгенкабінета на підставі наказу №39-к від 02.07.2009 (запис №8);

- 01.01.2012 назву закладу змінено на КЗ «Томаківська ЦРЛ» Дніпропетровської обласної ради на підставі наказу №135 від 30.12.2011 (запис №9);

- 03.04.2013 звільнена за власним бажанням ст. 38 КЗпП України на підставі наказу №28к від 03.04.2013 (запис №10);

- 08.04.2013 прийнята до Комунального закладу «Марганецька центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради на посаду лікаря-рентгенолога рентгенологічного відділення тимчасово на підставі наказу №30-к від 08.04.2013 (запис №11);

- 26.04.2013 переведена на посаду лікаря-рентгенолога рентгенологічного відділення на підставі наказу №34-к від 18.04.2013 (запис №12);

- 11.11.2019 згідно з рішенням Дніпропетровської обласної ради №460-16/VII від 22.02.2019 Комунальний заклад «Марганецька центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради перейменовано у Комунальне підприємство «Марганецька центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради (запис №13);

- 30.11.2020 звільнено за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу №109-к від 30.11.2020 (запис №14);

- 01.12.2020 прийнята до Комунального некомерційного підприємства «Вільнянська районна багатопрофільна лікарня» Вільнянської районної ради на посаду лікаря-рентгенолога рентгенологічного відділення на підставі наказу №65-о від 01.12.2020 (запис №15);

- з 04.02.2021 Комунальне некомерційне підприємство «Вільнянська районна багатопрофільна лікарня» Вільнянської районної ради перейменовано в Комунальне некомерційне підприємство «Вільнянська районна багатопрофільна лікарня» Вільнянської міської ради на підставі рішення Вільнянської міської ради від 28.01.2021 №14 (запис №16).

Суд наголошує, що записи у трудовій книжці позивача виконані у чіткій послідовності, відсутні виправлення та підчистки, у судовому порядку недійсними не визнавались.

Разом з тим, наступними довідками підтверджено наявний пільговий страховий стаж роботи позивача для призначення пенсії:

- від 04.11.2022 №552, видана Комунальним закладом «Томаківська центральна районна лікарня» Томаківської селищної ради, на підтвердження роботи повний робочий день у період з 01.07.2009 по 03.04.2013, виконуючи роботи зі шкідливими та важкими умовами праці з повним робочим днем в рентгенкабінеті за посадою лікаря-рентгенолога, завідувача рентгенкабінету, що передбачена Списком 1, розділ ХХ;

- №1239 від 14.11.2022, видана Комунальним некомерційним підприємством «Вільнянська районна багатопрофільна лікарня» Вільнянської міської ради на підтвердження роботи повний робочий день з променевим навантаженням у період з 01.12.2020 по теперішній час, за посадою рентгенолаборант рентгенологічного відділення, що передбачена Списком 1, розділ ХІХ, підрозділ 19;

- від 15.10.2022 №798/6, видана Комунальним підприємством «Марганецька центральна міська лікарня» Марганецької міської ради на підтвердження роботи повний робочий день у шкідливих та небезпечниї умовах праці у період з 08.04.2013 по 30.11.2020, за посадою лікар-рентгенолог рентгенологічного відділення, що передбачена Списком 1, розділ ХІХ, абз. 1 поз. 19.

Суд зазначає, що у розділі ХІХ Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, передбачалася посада рентгенолаборанта, у тому числі у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок) і флюрографічних кабінетах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», яка набрала чинності з 03.08.2016, затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

До розділу XIX «Охорона здоров`я» Списку №1 (в редакції, чинній на час прийняття Постанови №461) включені наступні посади:

- лікарі-рентгенологи, а також лікарі, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок);

- молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок);

- рентгенолаборанти, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).

У свою чергу, до розділу XIX «Охорона здоров`я» Списку №1 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №479 від 04.07.2017) включені наступні посади:

- лікарі-рентгенологи, а також лікарі, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).

- молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).

З огляду на вищезазначене, професія ренгенолаборанта передбачена у всіх списках №1.

Таким чином, факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується насамперед відповідними записами у її трудовій книжці.

Як вбачається з рішення пенсійного органу, підставою для відмови у призначенні пенсії за віком позивачу стала відсутність документів про проведення атестації робочих місць, які дають право на пенсію на пільгових умовах.

Суд не погоджується із такими доводами відповідача, з огляду на таке.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 р. № 442 (далі - Порядок № 442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими Постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 р. № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Отже, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1 та Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а (постанова від 19.02.2020) сформулювала правовий висновок, згідно якого особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року, 25 листопада 2014 року 10 і 17 березня, 14 квітня, 2 грудня 2015 року, 10 лютого, 12 квітня 2016 року (справи №№21-183а13, 21-519а14, 21-51а15, 21-585а14, 21-383а14, 21-1329а15, 21-5432а15, 21-6501а15), щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та наявності підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 01.07.2009 по 03.04.2013, з 08.04.2013 по 30.11.2020, з 01.12.2020 по 18.11.2022.

Отже, оскільки спірні періоди підлягають зарахуванню до стажу, який дає позивачу право на призначення пенсії на пільгових умовах, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування спірного рішення про відмову у призначенні пенсії відповідно до п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Водночас, приймаючи до уваги необхідність органу Пенсійного фонду України врахувати вищевказані періоди роботи позивача в якості її пільгового стажу та визначити у зв`язку з цим право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах, суд вважає передчасними позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію на пільгових умовах на підставі п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з дня звернення за призначенням пенсії з 18.11.2022.

Натомість порушені права позивача підлягають захисту шляхом повторного розгляду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 18.11.2022, та прийняття рішення у встановленому порядку, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки, оскільки саме цим органом вказана заява розглядалась за принципом екстериторіальності, у результаті чого було прийнято протиправне рішення в порушення прав позивача.

З цього приводу суд наголошує на тому, що виконання рішення суду в частині зобов`язання зарахувати до загального страхового стажу позивача періоду роботи за відомостями трудової книжки та підтверджуючих документів потребуватиме вчинення пенсійним органом дій щодо проведення нового розрахунку загального страхового стажу.

При цьому, до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль правомірності рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень (відповідача) щодо вказаних питань, та суд не обраховує дійсний стаж позивача. Суд як орган, уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень, наданих виключно органам Пенсійного фонду.

Тобто, повноважним органом для призначення пенсії є Пенсійний фонд (його територіальні органи), а суд не може перебирати компетенцію суб`єкта владних повноважень та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії.

Таким чином, оскільки пенсійним органом при розгляді заяви позивача не вирішено питання щодо зарахування періодів роботи за відомостями трудової книжки та підтверджуючих документів до загального страхового стажу, не проведено обрахунок всього стажу, а отже, не перевірено ті умови, з якими Закон №1058-ІV пов`язує наявність в особи права на пенсію за віком, то суд не може перебирати на себе функції Пенсійного фонду щодо призначення пенсії. Суд лише здійснює контроль правомірності рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень (відповідача) щодо вказаних питань.

Отже, позовні вимоги в зазначеній вище частині задоволенню не підлягають.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду у розмірі 1073,60 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, буд. 23, м. Черкаси, 18000; ідентифікаційний код юридичної особи 21366538), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057; ідентифікаційний код юридичної особи 20490012), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №97 від 26.11.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №1 періоди роботи з 01.07.2009 по 03.04.2013, з 08.04.2013 по 30.11.2020, з 01.12.2020 по 18.11.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.11.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, буд. 23, м. Черкаси, 18000; ідентифікаційний код юридичної особи 21366538) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12.06.2023.

Суддя О.В. Царікова