Справа № 520/12696/23
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 вересня 2023 р. Справа №520/12696/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області № 117/6-22 від 23 грудня 2022 року яким відмовлено ОСОБА_1 у підтвердженні стажу роботи за Списком № 2 за період: з 14.06.1986 р. по 17.06.1986 р. за професією мастер в СЕЦ; з 18.06.1986 р. по 31.07.1986 р. - учень шліфувальника в автоматичному цеху; з 01.08.1986 р. по 02.11.1987 р. - присвоєно 2 розряд шліфувальника; з 03.11.1087 р. по 03.08.1992 р. - розподільник робіт; з 04.08.1992 р. по 28.02.1993 р. - учень полірувальника в цеху мх-1; з 01.03.1993 р. по 02.07.1995 р. - встановлено 2 розряд полірувальника; з 03.07.1995 р. по 26.11.1995 р. - полірувальник в цеху мх-2; з 27.11.1995 р. по 17.03.1996 р. - технік по поліруванню в ЦТНП; з 18.03.1996 р. по 15.06.2001 р. - полірувальник сухим способом в цеху мх-2;

- визнати право ОСОБА_1 на пенсію за віком на пільгових умовах, як особи, яка виконувала роботи та мала професії, що включені у відповідні періоди до Списку № 2 списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджених урядами СРСР та України, а саме: з 14.06.1986 р. по 17.06.1986 р. за професією мастер в СЕЦ; з 18.06.1986 р. по 31.07.1986 р. - учень шліфувальника в автоматичному цеху; з 01.08.1986 р. по 02.11.1987 р. - присвоєно 2 розряд шліфувальника; з 03.11.1087 р. по 03.08.1992 р. - розподільник робіт; з 04.08.1992 р. по 28.02.1993 р. - учень полірувальника в цеху мх-1; з 01.03.1993 р. по 02.07.1995 р. - встановлено 2 розряд полірувальника; з 03.07.1995 р. по 26.11.1995 р. - полірувальник в цеху мх-2; з 27.11.1995 р. по 17.03.1996 р. - технік по поліруванню в ЦТНП; з 18.03.1996 р. по 15.06.2001 р. - полірувальник сухим способом в цеху мх-2, 16.05.2023 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що думка відповідача, викладена в рішенні що оскаржується, про відсутність підстав для підтвердження певного періоду трудового стажу відповідача, є необґрунтованою, частково суперечить обставинам, які підтверджені документально, а частково є проявом нехтування службовими особами відповідача своїми професійними та службовими обов`язками, невиконанням приписів законів, наказів, інших джерел права, які регулюють порядок забезпечення соціального захисту та пенсійного забезпечення в Україні. Рішення, що оскаржується, прийняте відповідачем за наслідком формального неповного та недбалого розгляду документів та їх копій, наданих позивачем. Відповідач, заявляючи, що з наданих документів не вбачалось та було неможливо встановити, в якому саме виробництві та на яких роботах працювала позивач, не доклав жодних зусиль по витребуванню необхідних, на його думку, документів, не надав жодних роз`яснення позивачу з цього приводу та ніяким чином не допоміг позивачу, а отже, приймаючи рішення не скористався своїми правами та не виконав в повній мірі обов`язки органу, уповноваженого від імені держави здійснювати процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволені позову у зв`язку з тим, що відповідно до заяви ОСОБА_1 та наданих документів, а саме: трудової книжки, довідки з головного управління статистики у Харківській області від 25.04.2013 р. № 06/3-14/404, архівних довідок від 25.10.2022 р. № Г-2, № Г-2/1, № Г-2/2, № Г- 2/3, № Г-2/4, а також висновку ГУПФУ в Харківській області щодо підтвердження пільгового стажу роботи встановлено, що позивачка працювала на Харківському ордена Леніна та ордена Жовтневої Революції моторобудівельному заводі «Серп і молот» (далі: ВАТ «Серп і молот») у періоди: з 14.04.1986 по 03.08.1992 - за професією майстер СЕЦ; з 18.06.1986 по 31.07.1986 - учень шліфувальника в автоматному цеху; з 01.08.1986 по 02.11.1987 - присвоєно 2 розряд шліфувальника; з 03.11.1987 по 03.08.1992 - розподільник робіт; з 04.08.1992 по 28.02.1993 - учень полірувальника в цеху мх-1; з 01.03.1993 по 02.07.1995 - встановлено 2 розряд полірувальника; з 03.07.1995 по 26.11.1995 - полірувальника в цеху мх-2; з 27.11.1995 по 17.03.1996 - технік полірування в ЦТНП; з 18.03.1996 по 15.06.2001 - полірувальника сухим способом в цеху мх-2 (по трудовій книжці). Списком № 2 виробництв, робіт професій посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. № 162, розділом XIV «Металообробка», пунктом 7. «Покриття металу гарячим способом» підпунктом а) Робітники, передбачені код 2150700а-16799 полірувальники, зайняті поліруванням виробів сухим способом. Професії «учень шліфувальника», «учень полірувальника», «розподільник робіт», «технік по поліруванню» зазначеним Списком не передбачені, тому підтвердити період роботи з 18.06.1986 по 31.07.1986, з 03.11.1987 по 03.08.1992, з 04.08.1992 по 28.02.1993, з 27.11.1995 по 17.03.1996 немає підстав.

Відповідач також вказав, що підтвердити періоди роботи з 14.04.1986 по 17.06.1986 за професією майстер в СЕЦ немає підстав, оскільки з наданих на Комісію документів не вбачається в якому саме виробництві працювала позивачка з зазначеної професії; з 01.08.1986 по 02.11.1987, з 01.03.1993 по 02.07.1995, з 03.07.1995 по 26.11.1995, з 18.03.1996 по 15.06.2001 немає підстав, оскільки з наданих документів неможливо встановити зайнятість позивачки поліруванням виробів сухим способом, а також не вбачається що позивачка працювала на дільниці змішувачів.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суддя перебував у відпустці та на лікарняному з 14.08.2023 по 01.09.2023.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши доводи позову, відзиву на позивну заяву, відповіді на відзив, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.12.2022 № 117/6-22 відмовлено у підтвердженні стажу роботи з таких підстав.

відповідно до заяви ОСОБА_1 та наданих документів, а саме: трудової книжки, довідки з головного управління статистики у Харківській області від 25.04.2013 р. № 06/3-14/404, архівних довідок від 25.10.2022 р. № Г-2, № Г-2/1, № Г-2/2, № Г- 2/3, № Г-2/4, а також висновку ГУПФУ в Харківській області щодо підтвердження пільгового стажу роботи встановлено, що позивачка працювала на Харківському ордена Леніна та ордена Жовтневої Революції моторобудівельному заводі «Серп і молот» (далі: ВАТ «Серп і молот») у періоди: з 14.04.1986 по 03.08.1992 - за професією майстер СЕЦ; з 18.06.1986 по 31.07.1986 - учень шліфувальника в автоматному цеху; з 01.08.1986 по 02.11.1987 - присвоєно 2 розряд шліфувальника; з 03.11.1987 по 03.08.1992 - розподільник робіт; з 04.08.1992 по 28.02.1993 - учень полірувальника в цеху мх-1; з 01.03.1993 по 02.07.1995 - встановлено 2 розряд полірувальника; з 03.07.1995 по 26.11.1995 - полірувальника в цеху мх-2; з 27.11.1995 по 17.03.1996 - технік полірування в ЦТНП; з 18.03.1996 по 15.06.2001 - полірувальника сухим способом в цеху мх-2 (по трудовій книжці). Списком № 2 виробництв, робіт професій посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. № 162, розділом XIV «Металообробка», пунктом 7. «Покриття металу гарячим способом» підпунктом а) Робітники, передбачені код 2150700а-16799 полірувальники, зайняті поліруванням виробів сухим способом. Професії «учень шліфувальника», «учень полірувальника», «розподільник робіт», «технік по поліруванню» зазначеним Списком не передбачені, тому підтвердити період роботи з 18.06.1986 по 31.07.1986, з 03.11.1987 по 03.08.1992, з 04.08.1992 по 28.02.1993, з 27.11.1995 по 17.03.1996 немає підстав.

Заявниця надала архівну копію наказу від 08.02.1999 р. № 25 «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці», яким затверджено перелік робочих місць, найменувань професій (посад) з несприятливими умовами праці та видів пільг у відповідності з діючим законодавством України по праці по АТ «Серп і Молот», де зазначений полірувальник в МХ-2, дільниця змішувачів (код 16799) за Списком № 2 (поліровка деталей пастою «Гойя» та сухим способом).

Підтвердити періоди роботи з 14.04.1986 по 17.06.1986 за професією майстер в СЕЦ немає підстав, оскільки з наданих на Комісію документів не вбачається в якому саме виробництві працювала позивачка з зазначеної професії; з 01.08.1986 по 02.11.1987, з 01.03.1993 по 02.07.1995, з 03.07.1995 по 26.11.1995, з 18.03.1996 по 15.06.2001 немає підстав, оскільки з наданих документів неможливо встановити зайнятість позивачки поліруванням виробів сухим способом, а також не вбачається що позивачка працювала на дільниці змішувачів.

Позивач вважає таке рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправним, а тому звернулась до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями пункту 6 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з приписами ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для при значення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, перед бачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.114 цього закону право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пункт 2 частини 2 цієї статті визначає, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

В силу ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм влас ності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Підтвердження трудового стажу іншими документами здійснюється виключно у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Також, у відповідності до ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Відповідно до п.20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

Згідно з п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 (далі Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992 року.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно п. 4.2. Порядку №442 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінилися докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно Роз`яснень про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року №205, в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Виходячи з наведеного, атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові 19 лютого 2020 року по справі № 520/15025/16-а доходить до висновків, що, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах..

Суд вважає прийнятими доводи позову про те, що позивач не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць, а тому аргументи відповідача, що стали підставою для прийняття спірного рішення, в частині ненадання позивачем документів, що підтверджують проведення атестації робочих місць за спірні періоди, є неприйнятними та свідчать про протиправність рішення в цій частині.

Пунктом 3 "Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", який затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики від. 18.11.2005 № 383 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за N 1451/11731 , встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Списки № 1 та № 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991 року, якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року, якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003 року - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року.

У Списку № 2, який затверджений постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року (далі - мовою написання нормативно-правового акту) п. 10. "Прочие профессии" розділу XV. "Металлообработка" вказано "Рабочие на обдирке, точке, шлифовке металлических изделий и инструмента абразивными кругами сухим способом". Коди професій, робіт не використовуються.

У Списку № 2, який затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року, записи про робочі місця з кодом 16799 (далі - мовою написання нормативно-правового акту): 2150600а-16799 Полировщики, занятые полировкой изделий, окрашенных красками, содержащими вредные вещества не ниже 3 класса опасности; 150700а-16799 Полировщики, занятые полировкой изделий сухим способом; 2151200а-16799 Полировщики всех наименований, занятые полировкой изделий из металла с применением вредных веществ не ниже 3 класса опасности; 2210200а-16799 Полировщики.

Списком № 2, що затверджений постановою Кабінету міністрів України 11.03.1994 року № 162 код робочого місця (професії) 16799: 2040300а-16799 Полірувальники, зайняті на роботах із застосуванням окису хрому; 2150600а-16799 Полірувальники, зайняті поліруванням виробів, пофарбованих фарбами, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки; 2150700а-16799 Полірувальники, зайняті поліруванням виробів сухим способом; 2151200а-16799 Полірувальники, зайняті поліруванням виробів, пофарбованих фарбами, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки; 2210200а-16799 Полірувальники.

Відповідно до відомостей трудової книжки позивача, у спірний період вона працювала на заводі "Серп і Молот", організаційно-правова форма та форма власності якого неодноразово змінювалась. Підприємство було ліквідовано (припинено) 15.10.2007 року.

З 01.03.1993 по 02.07.1995 позивачу встановлено 2 розряд полірувальника; з 03.07.1995 по 26.11.1995 вона працювала полірувальником в цеху мх-2; з 18.03.1996 по 15.06.2001 позивач працювала полірувальником сухим способом в цеху мх-2, тобто, ці періоди роботи позивача мають бути зараховані до пільгового стажу за Списком №2.

Водночас, як обґрунтовано вказав відповідач, професії «учень шліфувальника», «учень полірувальника», «розподільник робіт», «технік по поліруванню» зазначеним Списком не передбачені, тому період роботи з 18.06.1986 по 31.07.1986, з 03.11.1987 по 03.08.1992, з 04.08.1992 по 28.02.1993, з 27.11.1995 по 17.03.1996 не може бути віднесений до пільгового стажу.

З урахуванням викладеного, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним рішення відповідача щодо незарахування періодів роботи позивача з 01.03.1993 по 02.07.1995, з 03.07.1995 по 26.11.1995, з 18.03.1996 по 15.06.2001 до пільгового стажу, а належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання пенсійного органу зарахувати спірні періоди роботи з урахуванням висновків суду до пільгового стажу позивача.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області № 117/6-22 від 23 грудня 2022 року в частині відмови ОСОБА_1 у підтвердженні стажу роботи за Списком № 2 за період: з 01.03.1993 по 02.07.1995 - встановлено 2 розряд полірувальника; з 03.07.1995 по 26.11.1995 - полірувальник в цеху мх-2; з 18.03.1996 по 15.06.2001 - полірувальник сухим способом в цеху мх-2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ), який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, як особи, яка виконувала роботи та мала професії, що включені у відповідні періоди до Списку № 2 списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоди роботи з 01.03.1993 по 02.07.1995 - встановлено 2 розряд полірувальника; з 03.07.1995 по 26.11.1995 - полірувальник в цеху мх-2; з 18.03.1996 по 15.06.2001 - полірувальник сухим способом в цеху мх-2, з урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 04 вересня 2023 року.

Суддя Олексій Котеньов