Справа № 755/1156/23
Суддя: Арапіна Н. Є.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/1156/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.,

з секретарем Сич В.С.

за участі

позивача ОСОБА_1

представників третьої особи Новицької А.О., Шевчук Т.Л.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції за участі третьої особи Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження незаконною,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції за участі третьої особи Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження незаконною. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2018 року по справі № 755/14175/16-а, зокрема, зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надати позивачу субсидію в повному обсязі, починаючи з 20 березня 2016 року. 09 червня 2022 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць Інною Миколаївною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 68487022 з примусового виконання виконавчого листа № 755/140175/16-а від 18 березня 2021 року. Однак рішення суду від 18 грудня 2018 року по справі № 755/14175/16-а не виконано в повному обсязі. У зв`язку з чим просить суд визнати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 68487022 незаконною.

Ухвалою суду від 15 лютого 2023 року відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 13 березня 2023 року витребувано з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчені копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 09 червня 2022 року (ВП № 68487022) та документи подані боржником на підтвердження повного виконання рішення суду згідно виконавчого листа № 755/14175/16-а, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 18.03.2021 року.

Розпорядженням Дніпровського районного суду м. Києва № 215 від 28 квітня 2023 року відповідно до п.п. 2.3.50, 2.3.52 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи.

01 травня 2023 року адміністративну справу передано в провадження судді Арапіної Н.Є. в порядку визначеному ст. 18 КАС України.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Арапіної Н.Є. від 02 травня 2023 року прийнято адміністративну справу до свого провадження.

Ухвалою суду від 28 червня 2023 року адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

04 липня 2023 року ухвалою суду продовжено розгляд справи.

Ухвалою суду від 08 серпня 2023 року поновлено пропущений позивачем строк для звернення до суду з позовом.

04 вересня 2023 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, вказаних у позові. Додатково пояснив, що незаконність припинення нарахування субсидії з 01 травня 2018 року було визнано рішення суду від 18 грудня 2018 року по справі № 755/14175/16-а.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Причин неявки не повідомив.

Представник третьої особи Новицька А.О. заперечувала проти позову з підстав, зазначених у письмових поясненнях.

Представник третьої особи Шевчук Т.Л. підтримала пояснення представника третьої особи Новицької А.О.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2018 року по справі № 755/14175/16-а, зокрема, зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надати позивачу субсидію в повному обсязі, починаючи з 20 березня 2016 року. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2019 року зазначене рішення залишено без змін. Дніпровським районним судом м. Києва 18 березня 2021 року видано виконавчий лист на виконання рішення суду від 18 грудня 2018 року (а.с. 50).

Згідно листа № 37/07-8482 від 05 червня 2019 року Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації повідомляє, зокрема, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, що на виконання вищевказаних рішень позивачу призначено житлову субсидію за період з березня 2016 року по квітень 2018 року включно та нарахування здійснено у повному обсязі (а.с. 60-61).

04 лютого 2022 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць Інною Миколаївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68487022 з виконання виконавчого листа від 18 березня 2021 року (а.с. 52-53).

Згідно листа Управління соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 16 лютого 2022 року № 37/07-1592, надісланого старшому державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць І.М., Управління з посиланням на лист № 37/07-8482 від 05 червня 2019 року повідомляє, що рішення суду від 18 грудня 2018 року виконане в повному обсязі (а.с. 56-57).

09 червня 2022 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць Інною Миколаївною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 68487022 з примусового виконання виконавчого листа № 755/140175/16-а від 18 березня 2021 року, яким зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації Надати позивачу субсидію у повному обсязі починаючи з 20 березня 2016 року (а.с. 3).

Позивач просить суд визнати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 68487022 незаконною.

Підставами для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що виконавець протиправно закінчив виконавче провадження, оскільки рішення суду по справі залишається невиконаним.

Представник відповідача скористався своїм правом подачі відзиву на позов, відповідно до якого позовні вимоги не визнав повністю та просив відмовити в їх задоволенні. Зазначив, що 17 лютого 2022 року до відповідача надійшов лист Управління соціального захисту населення Дніпровської районної у мю Києві Державної адміністрації, відповідно до якого рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 755/140175/16-а виконане в повному обсязі в 2019 році. Відповідно до листа № 37/07-8482 від 05 червня 2019 року про добровільне виконання рішення суду направлений рекомендованою кореспонденцією та отриманий усіма адресатами (а.с. 41-44).

На підтвердження надано матеріали виконавчого провадження № 68487022 (а.с. 48-71).

Позивач скористався своїм правом подачі відповіді на відзив, відповідно до якої зазначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Порушення права позивача зафіксоване у рішенні суду по справі № 755/14175/16-а, а яким чином вони мають бути відновлені зазначено у виконавчому документі, на підставі якого було відкрито виконавче провадження. Реальність порушення прав встановлена і додаткового доказування не потребує. При добровільному виконанні рішення суду на спожиту електричну енергію та постачання газу субсидія нарахована не була. Рішення суду виготовлено 18 грудня 2018 року, набрало законної сили 23 травня 2019 року, а субсидія нарахована лише по квітень 2018 року, відтак є великий часовий проміжок за який субсидія нарахована не була. Крім того, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік підстав, які передбачені для закінчення виконавчого провадження. Однак боржник голослівно заявляє, що рішення ним було добровільно виконано, що є достатньою підставою для закінчення виконавчого провадження (а.с. 73-76).

Третя особа подала до суду заяву, в якій зазначила, що рішення суду по справі № 755/14175/16-а було виконано добровільно у червні 2019 року шляхом донарахування субсидії за період з березня 2016 року по квітень 2018 року (в межах дії субсидії) до видачі виконавчого листа та постанови про відкриття виконавчого провадження. Про вказане виконання був повідомлений позивач та державний виконавець, у зв`язку з чим виконавче провадження було закрито. Твердження позивача про невиконання рішення по справі є помилковим та не відповідає фактичним обставинам справи (а.с.85-89).

Позивач подав до суду пояснення, відповідно до яких зазначає, що рішенням суду було зобов`язано боржника надати позивачу субсидію у повному обсязі, починаючи з 20 березня 2016 року. Рішенням суду строк дії субсидії не окреслено, але вказано, що суд не погоджується з терміном травень 2018 року, відтак посилання третьої особи стосовно того, що в квітні 2018 року закінчено строк дії субсидії є хибними (а.с. 160-162).

Третя особа скористалася своїм право подачі пояснень щодо позову, відповідно до яких заперечує проти позову та вважає постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження законною з огляду на наступне. До виконання судового рішення позивачу була призначена субсидія на періоди з травня 2015 року по квітень 2016 року, з травня 2016 року по квітень 2017 року та з травня 2018 року по квітень 2018 року. Розрахунок субсидії з травня 2016 року по квітень 2017 року та з травня 2017 року по квітень 2018 року було проведено з урахуванням лише пенсії позивача. На виконання судового рішення боржником у червні 2019 року було добровільно виконано судове рішення шляхом розрахунку субсидії за період з березня 2016 року по квітень 2018 року без врахування доходу позивача за місцем роботи з урахуванням мотивувальної частини рішення. Листом № 37/07-8442 від 05 червня 2019 року боржник повідомив, зокрема, позивача та державного виконавця про добровільне виконання судового рішення. Вказаний лист позивач отримав. Крім того, позивачу була припинена субсидія з травня 2018 року оскільки позивач не подав боржнику документи, які б підтвердили погашення заборгованості, яка виникла за період отримання субсидії (а.с. 166-174).

На підтвердження пояснень надано, зокрема, лист Управління праці та соціального захисту населення від 05 червня 2019 року № 37/07-8482 про добровільне виконання рішення з березня 2016 року по квітень 2018 року (а.с. 178), лист Управління праці та соціального захисту населення від 01 червня 2018 року про не призначення позивачу субсидії з травня 2018 року у зв`язку з наявністю заборгованості з оплати за надані житлово-комунальні послуги (а.с. 180), лист Управління праці та соціального захисту населення від 09 липня 2018 року про запрошення позивача з`явитися до Управління до 01 серпня 2018 року для підтвердження сплати заборгованості (а.с.181-183), рішення про призначення субсидії позивачу за період з травня 2017 року по квітень 2018 року (а.с. 199-199г), рішення про призначення субсидії позивачу за період з травня 2016 року по квітень 2017 року (а.с. 200 - 200в, 2017), рішення про призначення субсидії позивачу за період з березня 2016 по квітень 2016 (а.с. 200 г), рішення про призначення субсидії позивачу за період з 01 травня 2018 року (а.с. 206).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Крім того, відповідно до ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів, інших органів та посадових осіб, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, є Закон України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

При цьому, в силу вимог ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із вимогами ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону).

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (п. 1 ч. 3 ст. 18 Закону).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений ст. 63 Закону.

Так, згідно зі ст. 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Отже, чинним законодавством визначено певний порядок та механізм виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії. Розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд має враховувати, що Законом України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Висновок аналогічного змісту викладено у постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №619/562/18.

Як встановлено судом постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 68487022 від 09 червня 2022 року винесена державним виконавцем на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону. Підставою для прийняття цієї постанови слугував лист Управління праці та соціального захисту населення № 37/07-8482 від 05 червня 2019 року про фактичне виконання рішення суду.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Разом з тим, зі змісту вказаного листа вбачається, що боржником виконано рішення суду за період по квітень 2018 року включно.

Судом досліджені вказані обставини та встановлено, що позивачу припинено нарахування субсидії з травня 2018 року у зв`язку не поданням позивачем документів, якими підтверджується погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка виникла за період отримання субсидії на підставі п. 22 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (а.с. 181-183).

Щодо твердження позивача, що припинення нарахування субсидії з травня 2018 року було визнано протиправним у справі № 755/14175/16-а за його позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: Департамент соціальної політики Київської міської державної адміністрації, Міністерство соціальної політики України про зобов`язання вчинити дії, суд вважає таке.

Відповідно до положень статті 6 Закону України "Про доступ до судових рішень" суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

На офіційному сайті Судова влада України в Єдиному державному реєстрі судових рішень України оприлюднено 18 грудня 2018 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва про задоволення позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: Департамент соціальної політики Київської міської державної адміністрації, Міністерство соціальної політики України про зобов`язання вчинити дії частково: визнано дії та бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо ненадання позивачу субсидії у повному обсязі за період з 20 березня 2016 року протиправними; зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надати позивачу субсидію в повному обсязі, починаючи з 20 березня 2016 року. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2019 року рішення залишено без змін. Зі змісту судових рішень вбачається, що позивач звернувся з адміністративним позовом до суду 20 вересня 2016 року, обставини припинення нарахування позивачу субсидії з травня 2018 року не були предметом спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена законно, доказів, які б підтверджували факт не виконання судового рішення чи вжиття невичерпних заходів з його виконання позивачем не наведено.

Відповідач, приймаючи таку постанову, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлені чинним законодавством.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Отже, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції за участі третьої особи Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження незаконною повністю.

Керуючись ст. ст. 19 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 5, 6, 72-77, 139, 241, 246, 255, 287, 295, 297, 382 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції за участі третьої особи Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, про визнання постанови про закінчення виконавчого провадження незаконною відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 04 вересня 2023 року.

Суддя Н.Є.Арапіна