Справа № 351/724/23
Суддя: СОБКО В.
Дата ухвалення: 2023-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 351/724/23
Номер провадження №2-а/351/14/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Собка В.М. ,

за участі: секретаря - Боднарук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Маковійчука В.В., адвокат Петричка О.Є., який діє на підставі ордера від 24.03.2023, Договір про надання правової допомоги від 23.03.2023, додаткова угода ві№ 79/23 від 23.03.2023 звернувся до Снятинського районного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови.

В обґрунтування вимог зазначив, що 15.03.2023 р. керуючи т/з «FORD TRANSIT» у с. Марківці по вул. Центральна, ОСОБА_1 був зупинений патрульними поліцейськими, які винесли постанову серії БАД № 253832 за ст. 132-1 КУпАП та наклали на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 510 грн. Вказує, що позивач вважає дану постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки у оскаржуваній постанові зазначено, що водій перевозив 400 літрів дизельного палива не в обладнаному транспортному засобі для перевезення небезпечних вантажів, чим порушив ПДР України однак, зі слів позивача у його в автомобілі справді були дві бочки ємністю 200 л. кожна, але вони були практично порожні, тому останній залив у одну бочку 24 л. а в іншу 20 л. дизельного пального, бо мав їх залишити в різних місцях, але співробітник поліції, постукавши по них, зробив висновок, що вони повні, не відкриваючи і не перевіряючи будь-яким іншим способом, після чого виніс оскаржувану постанову.

Крім того, у вищевказаній постанові, а саме у графі №4 постанови, ПІП особи, щодо якої розглядається справа, записано не вірно, а саме « ОСОБА_2 ». Також представник позивача звертає увагу суду на те, що графі №5 постанови, вказано, що водій керував транспортним засобом «FORD TRAИSIT», тобто назва т/з також не вірна. Також, у цій же графі, вказано, що водій порушив ПДР України, але який саме пункт не зрозуміло.

Крім того, у графі №6 постанови, вказано, (у разі несплати гр. « ОСОБА_3 » штрафу… далі по тексту), хто такий ОСОБА_3 , не відомо, адже притягнули до відповідальності ОСОБА_1 .

Також представник зазначає, що у постанові БАД №253832 від 15.03.2023 мало бути вказано порушення «правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів», адже саме вони визначають порядок та основні вимоги до забезпечення безпеки дорожнього перевезення небезпечних вантажів на всій території України, а не правил дорожнього руху, як зазначив інспектор.

На підставі наведеного представник позивача просить скасувати постанову серії БАД № 253832 винесену 15.03.2023 року, поліцейським СРПП відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РВП, ОСОБА_4 , якою позивача, було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ст. 132-1 КУпАП, судові витрати стягнути з відповідача по справі.

Ухвалою Снятинського районного суду від 24.03.2023року відкрито позовне провадження по справі.

Представник позивача подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача та його представника, просив позовні вимоги задоволити.

Відповідач Головне Управління Національної поліції в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.03.2023 складено постанову на ОСОБА_1 (позивач по справі) в якій зазначено, що керуючи т/з «FORD TRANSIT» у с. Марківці по вул. Центральна, ОСОБА_1 був зупинений патрульними поліцейськими, які винесли постанову серії БАД № 253832 за ст. 132-1 КУпАП та наклали на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 510 грн.

Адміністративна відповідальність за ст.132-1 КУпАП настає в разі порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суд звертає увагу на те, що в оскаржувальній постанові поліцейським не зазначено частину статті згідно якої особу притягується до адміністративної відповідальності, вказано тільки ст.132-1 КупАП. Тому, враховуючи вищезазначені норми закону, суду не зрозуміло згідно якої частини на ОСОБА_1 складено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Представник позивача в обґрунтування вимог зазначив, зі слів ОСОБА_1 , у нього в автомобілі справді були дві бочки ємністю 200 л. кожна, але вони були практично порожні, тому що ОСОБА_1 залив у одну бочку 24 л. а в іншу 20 л. дизельного пального, бо мав їх залишити в різних місцях,але співробітник поліції, постукавши по них, зробив висновок, що вони повні, не відкриваючи і не перевіряючи будь-яким іншим способом, після чого виніс оскаржувану постанову.

Згідно з правилами дорожнього перевезення небезпечних вантажів бензин і дизельне паливо можуть перевозитися в переносних паливних ємностях у кількості не більше 60 літрів на одну транспортну одиницю.

Відповідно до чеків на покупку дизельного пального (дод. № 4), ОСОБА_1 того дня, придбав 20 л. і 24 л. дизельного пального, отже, він не порушив правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів та складу правопорушення в його діях не має.

Згідно з п. 9 розділу ІV «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» (далі по тексту Інструкція), бланк постанови, згідно з якою ОСОБА_1 притягнули до адміністративної відповідальності, є зіпсованим.

«Бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим».

Однак, як вбачається із оскаржувальної постанови у ній міститься ряд виправлень, а саме: у графі №4 постанови, ПІП особи, щодо якої розглядається справа, записано не вірно, а саме « ОСОБА_2 ». Також у графі №5 постанови, вказано, що водій керував транспортним засобом «FORD TRAИSIT», тобто назва т/з також не вірна. Також, у цій же графі, вказано, що водій порушив ПДР України, але який саме пункт не зрозуміло. Крім того, у графі №6 постанови, вказано, прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_3 , тобто зовсім іншу особу.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів.

Пунктом 24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283та 284КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Положеннями ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За ч. 2 ст. 62 Конституції України, правопорушник не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, суд вважає, що суб`єктом владних повноважень не доведено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, та не надано до суду жодних доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином на користь позивача підлягають стягненню, за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 536,80 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про падання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає статі відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає статі в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За правилами ч. 4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд з`ясував, що представник позивача у позовній заяві зазначив орієнтовний розмір судових витрат на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. та 536,80 грн. судового збору. На доказ понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу подав до суду:

- ордер на надання правової допомоги, від 24.03.2023;

- договір про надання юридичних послуг №79/23 від 23.03.2023;

- додаткова угода до договору про надання правової допомоги №79/23 від 23.03.2023;

- прибутковий касовий ордер від 24.03.2023 на суму 7000,00 грн. з яких: консультація

клієнта, узгодження правової позиції 500 грн.; опрацювання законодавчої бази, що

регулюють спірні питання 500,00 грн.; підготовка, складання та подання позовної заяви 4 000 грн.;орієнтовна кількість судових засідань за позовом вартістю 1 000 грн./засідання 2 000 грн. (2 засідання).

Згідно ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, з поміж іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 134 КАС України, до витрат на правничу допомогу адвоката, відносяться в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та інша правнича допомога, пов`язана зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Щодо обґрунтованості розміру заявлених витрат суд зазначає таке.

З позиції суду розмір витрат на правову допомогу має бути співмірним зі складністю спору та виконаним адвокатом обсягом робіт, витраченим часом, ціною позову, значенням справи для сторони, в тому числі впливом на репутацію позивача, публічним інтересом до справи, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача і понесені ним та належним чином підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00(сім тисяч) грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 547 грн. 54 коп.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, у відповідності до ч.1 ст.139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 547 грн. 54 коп..

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини, як джерело права.

Частиною 2ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 72 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України встановлено, щ о кожна сторона повинна довести ті обставини , на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем належних доказів, які б спростували докази, надані позивачем, не надано.

Враховуючи наведене, позов підлягає задоволенню.

На підставі ПДР України, керуючись ст.ст.72,77, 132, 134,244-246,250,286 КАС, ст. 132-1 суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову серії БАД № 253832 винесену 15.03.2023 року, поліцейським СРПП відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РВП, Адамчуком Михайлом Івановичем, якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ст. 132-1 КУпАП

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушенняст.132-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, службова особа якого виступала відповідачем у справі з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (Код , вул. Академіка Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 547 (п`ятсот сорок сім) грн. 54 коп. та 7000,00(сім тисяч) грн. витрат на оплату правничої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається на підставі ч. 4 ст. 286 КАС України, протягом десяти днів з дня складання його повного тексту.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: Василь СОБКО