Справа № 160/7487/23
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2023 року Справа № 160/7487/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
11.04.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу ОСОБА_1 , що надає право на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Пpo загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, періоду її роботи з 02.08.1982-10.06.1990, на посаді вихователя дитячого садка, з 11.06.1990-30.09.1990 на посаді старший вихователь, з 01.10.1990- 03.03.1996 на посаді вихователь методист, з 04.03.1996-29.12.2001 на посаді вихователь - методист вищої категорії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати стаж роботи ОСОБА_1 з 02.08.1982-10.06.1990, на посаді вихователя дитячого садка, з 11.06.1990-30.09.1990 на посаді старший вихователь, з 01.10.1990-03.03.1996 на посаді вихователь методист, з 04.03.1996-29.12.2001 на посаді вихователь - методист вищої категорії до спеціального стажу, що надає право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 відкрито провадження у справі №160/7487/23 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з листопада місяця 2022 року та отримує пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
16.02.2023 ОСОБА_1 через веб-портал Пенсійного фонду України звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як працівнику освіти, яка має стаж понад 30 років та вийшов на пенсію за віком.
Страховий стаж за вислугу років станом на 16.02.2023 складає 21 рік. До страхового стажу за вислугою років не враховано періоди роботи з 02.08.1982 по 10.06.1990 на посаді вихователь дитячого садка, з 11.06.1990 по 30.09.1990 на посаді старший вихователь, з 01.10.1990 по 03.03.1996 на посаді вихователь-методист, з 04.03.1996 по 29.12.2001 на посаді вихователь-методист вищої категорії, оскільки відповідно до довідки від 07.02.2023 №145, яка видана Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» не передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» в розділі дошкільні навчальні заклади.
Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 відмовлено у допризначенні пенсії для отримання виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вважаючи таку позицію відповідача протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років.
За змістом абзаців першого, другого частини п`ятої статті 15 Закону України від 23.05.1991 №1060-XII "Про освіту", чинного у період роботи позивача та на момент розгляду пенсійним органом питання щодо допризначення останньому спірної пенсії та виплати грошової допомоги, прийняття рішення з цього питання, за результатами атестації дошкільних, середніх, позашкільних та професійно-технічних навчальних закладів центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері освіти, місцеві органи управління освітою у межах своїх повноважень, зокрема, визначають відповідність освітніх послуг, які надаються навчальними закладами, державним стандартам певного освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівня.
Згідно з частиною першою статті 20 Закону України "Про освіту" навчальний заклад очолює його керівник (завідуючий, директор, ректор, президент тощо).
Структура освіти включає, у тому числі, дошкільну освіту; загальну середню освіту; позашкільну освіту (стаття 29 Закону України "Про освіту").
За приписами статті 34 Закону України "Про освіту" дошкільними навчальними закладами є, зокрема, дошкільні навчальні заклади (дитячі садки); дошкільні навчальні заклади (центри розвитку дитини).
Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, за змістом абзаців першого, другого якого, до посад педагогічних працівників відносяться, зокрема, завідувач позашкільного навчального закладу, а також методист.
У розумінні статті 50 Закону України "Про освіту" учасниками навчально-виховного процесу є: діти дошкільного віку, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти; керівні, педагогічні, наукові, науково-педагогічні працівники, спеціалісти; батьки або особи, які їх замінюють, батьки-вихователі дитячих будинків сімейного типу; представники підприємств, установ, кооперативних, громадських організацій, які беруть участь у навчально-виховній роботі.
Правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку системи дошкільної освіти, яка забезпечує розвиток, виховання і навчання дитини, ґрунтується на поєднанні сімейного та суспільного виховання, досягненнях вітчизняної науки, надбаннях світового педагогічного досвіду, сприяє формуванню цінностей демократичного правового суспільства в Україні, визначає Закон України від 11.07.2001 №2628-III "Про дошкільну освіту" (тут і далі у тексті застосовується у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).
За правилами абзаців першого, другого частини першої статті 5 вищезгаданого Закону систему дошкільної освіти становлять, у тому числі, дошкільні навчальні заклади незалежно від підпорядкування, типів і форми власності.
Типи дошкільних навчальних закладів визначає стаття 12 Закону України "Про дошкільну освіту", згідно з положеннями якої відповідно до потреб громадян України створюються такі дошкільні навчальні заклади, зокрема, дошкільний навчальний заклад (ясла) для дітей віком від двох місяців до трьох років, де забезпечуються догляд за ними, а також їх розвиток і виховання відповідно до вимог Базового компонента дошкільної освіти; дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) для дітей віком від двох місяців до шести (семи) років, де забезпечуються догляд за ними, розвиток, виховання і навчання відповідно до вимог Базового компонента дошкільної освіти; дошкільний навчальний заклад (дитячий садок) для дітей віком від трьох до шести (семи) років, де забезпечуються їх розвиток, виховання і навчання відповідно до вимог Базового компонента дошкільної освіти (абзаци перший-третій).
Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що для задоволення освітніх потреб громадян дошкільний навчальний заклад може входити до складу навчально-виховного комплексу "дошкільний навчальний заклад - загальноосвітній навчальний заклад", "загальноосвітній навчальний заклад - дошкільний навчальний заклад" або до складу об`єднання з іншими навчальними закладами.
Дошкільні навчальні заклади можуть бути державної, комунальної та приватної форм власності (частина перша статті 15 Закону України "Про дошкільну освіту").
Абзацами першим, третім статті 27 Закону України "Про дошкільну освіту" також установлено, що учасниками навчально-виховного процесу у сфері дошкільної освіти є: директори (завідуючі), заступники директора (завідуючого) з навчально-виховної (виховної) роботи, вихователі-методисти, вихователі, старші вихователі, вчителі (усіх спеціальностей), вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи, соціальні педагоги, інструктори з праці, інструктори з фізкультури, інструктори слухового кабінету, музичні керівники, керівники гуртків, студій, секцій, інших форм гурткової роботи та інші спеціалісти.
Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.
До такого Переліку віднесено посади: завідуючі, вихователі-методисти, вихователі, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи дошкільних навчальних закладів всіх типів, а також директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи позашкільних навчальних закладів.
Так, матеріалами адміністративної справи підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно працювала:
- в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» у період з 02.08.1982 по 29.12.2001 на посадах вихователя, старшого вихователя, вихователя-методиста, методиста вищої категорії, що підтверджено довідкою №б/н, виданою ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат»;
- в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», згідно довідки №145 від 07.02.2023, виданої ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат»:
02.08.1982 прийнята у відділ дошкільних закладів вихователем дитячого садку (наказ (розпорядження) про прийняття №844 від 20.07.1982);
11.06.1990 переведена там само старшим вихователем (розпорядження №535 від 11.06.1990);
01.10.1990 переведена там само вихователем-методистом (постанова №966к від 09.10.1990;
04.03.1996 переведена там само вихователем-методистом вищої категорії (розпорядження №279к від 04.0.1996);
29.12.2001 звільнена у зв`язку з переведенням за п. 5 ст. 36 КЗпП України в управління освіти міського виконавчого комітету (розпорядження про припинення трудового договору №373 від 26.12.2001).
Разом з тим, у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 02.09.1979, копія якої міститься у матеріалах адміністративної справи, наявні наступні записи щодо спірних періодів роботи:
- 02.08.1982 прийнята до ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до відділу дошкільних закладів на посаду вихователя дитячого садку на підставі розпорядження по заводу №736 від 29.07.1982 (запис №5);
- 11.06.1990 переведена там само на посаду старшого вихователя на підставі розпорядження по комбінату №535 від 11.06.1990 (запис №7);
- 01.10.1990 у зв`язку з перетарифікацією переведена там само вихователем-методистом на підставі постанови №966 від 09.10.1990 (запис №8);
- 04.03.1996 переведена там само вихователем-методистом вищої категорії на підставі розпорядження по комбінату №279к від 04.03.1996 (запис №9);
- 29.12.2001 звільнена з комбінату по переведенню в управління освіти міськвиконкому згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу по комбінату №2225к від 29.12.2001 (запис №11).
Зазначені записи трудової книжки позивача виконані у чіткій послідовності, охайно, без підчисток та виправлень, інформація про визнання недійсними записів трудової книжки позивача в судовому порядку відсутня.
Суд наголошує на тому, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних, записів у ній орган Пенсійного Фонду має право обчислити трудовий стаж на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також інших первинних документів (довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів та угод з відмітками про їх виконання, та ін.).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 275/615/17.
Разом з тим, суд зазначає, що посада відповідає пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України № 1058, який набрав чинності, з 01.11.2011 жінкам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж 30 років на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь яку пенсію, при призначенні за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Розділом « 1. Освіта» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі Постанова №909), передбачено, що до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах, зокрема, директори (завідуючи), вихователів в дошкільних навчальних закладах всіх типів.
З вище зазначених правових норм слідує, що для виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV необхідно дотримання сукупності таких умов:
- робота на день досягнення пенсійного віку у закладах освіти, на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років;
- стаж роботи на таких посадах на день досягнення пенсійного віку повинен складати не менше 30 років для жінок та 35 років для чоловіків;
- факт неодержання пенсійних виплат на день досягнення пенсійного віку.
При цьому, стаж роботи в закладах освіти на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, обчислюється органами Пенсійного фонду України за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01 січня 2004 року) на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-ІV, - за даними трудової книжки, а після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01 січня 2004 року) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Значення трудової книжки, як основного документу, що підтверджує стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Отже, як вбачається із записів трудової книжки, позивач на дату досягнення пенсійного віку працював на відповідних посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.
Крім того, згідно «Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 (із змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів України №1436 від 26.09.2002 та №1567 від 17.11.2004), у розділі першому, який має назву «Освіта», вказано найменування закладів і установ, серед яких дошкільні навчальні заклади.
Суд не приймає як підставу для відмови у призначенні та виплаті позивачу грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доводи відповідача щодо неможливості зарахувати до страхового стажу позивача спірних періодів роботи на посадах вихователя, старшого вихователя, вихователя-методиста, методиста вищої категорії у дошкільному закладі при ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», оскільки означений заклад дошкільної освіти не належить до закладів державної чи комунальної форми власності.
Суд зазначає, що визначальним, згідно пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, для призначення та виплати грошової допомоги, є серед іншого те, що особа, на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах.
Так, зі змісту копії трудової книжки позивача, дослідженої судом вище, на день досягнення пенсійного віку позивач працював на посаді вихователя у дошкільному закладі при ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат».
Наведена посада визначена у Переліку №909, дошкільний навчальний заклад всіх типів є складовою системи безперервної освіти.
Вищевказане у своїй сукупності свідчить про наявність у позивача згідно пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV права при призначенні пенсії за віком на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Отже, спірні періоди роботи позивача відносяться до спеціального трудового стажу, передбаченого ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, а відтак педагогічний стаж позивача станом на момент звернення за призначенням пенсії складав більше 30 років.
Інших доводів щодо відсутності підстав для отримання позивачкою грошової допомоги Управління не зазначало.
Отже, стаж роботи позивача у періоди роботи, які зазначено у довідці №б/н, виданій ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», у довідці №145 від 07.02.2023, виданій ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», та у трудовій книжці, має бути віднесений до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.
Аналогічні правові позиції відображені в постановах Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 694/935/17, від 12.03.2019 у справі № 647/514/17, від 05.03.2019 у справі № 686/9307/17 та від 19.03.2019 у справі №466/5637/17.
З огляду на викладене, суд наголошує на тому, що спірні періоди роботи протиправно не зараховано відповідачем до спеціального стажу роботи позивача, у зв`язку із чим, права позивача у вказаній частині слід поновити шляхом зарахування вказаних періодів до страхового стажу позивача.
Разом з тим, суд наголошує на тому, що права позивача порушено саме рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, а не діями останнього, у зв`язку із чим, позовні вимоги в частині визнання дій відповідача протиправними задоволенню не підлягають.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у відповідності до п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення суд зазначає наступне.
Пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 цього Кодексу, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» частини 1 статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення; виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України; порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги та механізм виплати цієї допомоги встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1911 "Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати" (далі - Порядок № 1191).
Згідно із пунктом 7 Порядку № 1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Відповідно до пункту 5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам яким, починаючи з 01.10.2011 року, призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (30 років для жінок) роботи на певних визначених законодавством посадах, а також вихід на пенсію саме з цих посад та неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.
Матеріалами адміністративної справи встановлено протиправність відмови у зарахуванні до пільгового стажу роботи позивача спірних періодів роботи, зазначених у довідці № б/н, виданій ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», у довідці №145 від 07.02.2023, виданій ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», та у трудовій книжці, що дає право на пенсію за вислугу років, та суд дійшов висновку щодо необхідності зарахування цього стажу.
Отже, враховуючи висновки суду, ОСОБА_1 на момент звернення до органу Пенсійного фонду мала право на отримання грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення згідно до п. 7-1 Прикінцевих Положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як працівнику освіти, яка має стаж понад 30 років та вийшла на пенсію за віком.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 ст. 2 КАС України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду у розмірі 1073,60 грн.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві в розмірі 536,80 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати стаж роботи ОСОБА_1 з 02.08.1982 по 10.06.1990 на посаді вихователя дитячого садка, з 11.06.1990 по 30.09.1990 на посаді старший вихователь, з 01.10.1990 по 03.03.1996 на посаді вихователь-методист, з 04.03.1996 по 29.12.2001 на посаді вихователь-методист вищої категорії до спеціального стажу, що надає право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу XV Прикінцеві Положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 Прикінцевих Положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 26.06.2023.

Суддя О.В. Царікова