Справа № 755/10121/23
Суддя: Марфіна Н. В.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Булгакової Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві адміністративну справу за адміністративним позовом громадянина Туркменістану ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, -

у с т а н о в и в:

13.07.2023 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 22.05.2023 року відносно позивача прийняте рішення про його примусове повернення до країни походження або третьої країни, із забороною в`їзду строком на три роки. Позивач не був ознайомлений з оскаржуваним рішенням і його копію отримав представник позивача на адвокатський запит 10.07.2023 року. Прийняття оскаржуваного рішення обумовлене відмовою в оформленні посвідки та тимчасове проживання в Україні та притягненням позивача до адміністративної відповідальності за ст. 203 КУпАП. Позивач вказує, що 03.04.2023 року він звернувся до відповідача із необхідним пакетом документів з метою отримання посвідки на тимчасове проживання. 21.04.2023 року позивач отримав рішення від 20.04.2023 року №8934 про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання із підстав відсутності іноземця за місцем проживання та відповідно надання останнім неправдивих відомостей. Не погодившись із таким рішенням позивач звернувся із скаргою до ДМС України та на підставі записів з камер відеоспостереження підтвердив, що під час перевірки його місця проживання, він був присутнім. За результатами розгляду скарги 22.05.2023 року ДМС України зобов`язала відповідача відмінити рішення від 20.04.2023 року №8934 про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання та прийняти на підставі раніше поданих документів нове рішення про оформлення посвідки на тимчасове проживання. Проте, відповідач будучи обізнаним про скасування його рішення та зобов`язання оформити позивачу посвідку на тимчасове проживання, у той же день прийняв оскаржуване рішення про примусове повернення посилаючись на відсутність законних підстав для продовження строку перебування на території України, а також невжиття позивачем заходів для продовження строку перебування на території України. Однак, позивач вживав заходів щодо законного продовження строку перебування в Україні, а саме: оскаржив рішення про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання і поскільки він місяць очікував рішення ДМС України позивач не вбачає порушенням вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» і підстав для його примусового повернення, адже в кінцевому результаті ДМС України задовольнила його скаргу. Відповідач не тільки не виконав рішення ДМС України щодо відміни рішення від 20.04.2023 року №8934 та оформлення позивачу посвідки, а й свідомо прийняв рішення про його примусове повернення до країни походження, що свідчить про протиправність дій відповідача. Відповідач відмовив у видачі посвідки на тимчасове проживання після того, як 22.05.2023 року позивач прибув до відповідача і надав лист від ДМС, яким зобов`язано відповідача оформити і видати посвідку. Крім того, позивача не було ознайомлено з оскаржуваним рішенням і таке рішення отримане лише у відповідь на запит представника позивача.

Ухвалою суду від 14.07.2023 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

До початку проведення судового засідання представник позивача звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують та просять позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі зібрані по справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Позивач є громадянином Туркменістану, що підтверджується копією його паспорту (а.с. 6-8).

Рішенням №8934 від 20.04.2023 року про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання громадянину Туркменістану, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено позивачу в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання на підставі п/п 9 п. 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 року №332 (а.с. 13).

Згідно наявної в матеріалах справи копії скарги від 27.04.2023 року, позивач звернувся до ДМС України зі скаргою на зазначене рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання, у якій просив перевірити наявність правових підстав для відмови йому у видачі посвідки, скасувати оскаржуване рішення та зобов`язати ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області здійснити видачу посвідки на тимчасове проживання (а.с. 14-16).

У паспорті позивача міститься відмітка про прийняте щодо нього рішення про примусове повернення від 22.05.2023 року №186 із забороною в`їзду строком на три роки.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2023 року відповідачем було прийняте рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Туркменістану, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За змістом вказаного рішення встановлено, що 22.05.2023 року співробітниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області виявлений громадянин Туркменістану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на території України з порушенням Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». В ході опитування зазначений іноземний громадянин пояснив, що прибув в Україну 08.02.2023 року через ПП «Порубне» на підставі візи НОМЕР_1 від 23.01.2023 року терміном дії до 22.04.2023, з метою провадження культурної, освітньої, наукової, спортивної, волонтерської діяльності. 03.04.2023 року іноземець звернувся до відповідного органу ДМС за оформленням посвідки на тимчасове проживання в Україні, проте, 20.04.2023 року зазначеному іноземцю відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання в Україні. З метою продовження строку перебування в Україні, отримання посвідки на тимчасове проживання (повторно) та дозволу на імміграцію в Україні - не звертався. З питань визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до компетентних органів - не звертався. За порушення правил перебування іноземних громадян на території України громадянин Туркменістану, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП (адміністративний протокол МКМ №013112 від 22.05.2023). Встановлені обставини, а саме: нелегальне становище, відсутність у громадянина Туркменістану, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підстав для подальшого перебування на території України свідчать про те, що ним порушені вимоги ст.ст. 4, 9, 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Враховуючи вищевикладене та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі положень ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вирішено: 1. Примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Туркменістану, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2. Зобов`язати його покинути територію України у термін до 01.06.2023; 3. Заборонити в`їзд на територію України громадянину Туркменістану, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на три роки до 22.05.2026; 4. Повідомити прокурора м. Києва про прийняте рішення. Зазначене рішення може бути оскаржено в судовому порядку (а.с. 9-10).

Поряд із цим, за змістом листа ДМС України «Про розгляд скарги» від 22.05.2023 року: «У Державній Міграційній службі України розглянуто Вашу скаргу від 27.04.2023 року на рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 20.04.2023 року №8934 про відмову іноземному громадянину в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання. За результатами розгляду повідомляємо наступне. 20.04.2023 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення №8934 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання громадянину Республіки Туркменістан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до п/п 9 п. 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 року №332. Разом з тим, враховуючи обставини, викладені у Вашій скарзі, керуючись підпунктом 78 Порядку, ДМС зобов`язала ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відмінити рішення від 20.04.2023 року №8934 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання громадянину Республіки Туркменістан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прийняти на підставі раніше поданих документів нове рішення про оформлення посвідки на тимчасове проживання» (а.с. 17).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну чи їх примусове видворення за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органу охорони державного кордону, органу Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 9 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №322, від 25.04.2018 року визначено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів.

Поряд із цим, пунктом 78 вказаного Порядку передбачено, що ДМС, територіальний орган ДМС має право переглянути рішення, прийняте відповідно територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, за наявності підстав зобов`язати його відмінити попереднє рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її скасування і прийняти нове рішення на підставі раніше поданих документів.

Згідно положень п.п. 1, 2, 3 Положення про Державну міграційну службу України (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №360 від 20.08.2014 року, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Основними завданнями ДМС є, зокрема, реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

За змістом п. 4 вказаного Положення, ДМС відповідно до покладених на неї завдань: 8) здійснює оформлення і видачу документів для тимчасового або постійного проживання в Україні, а також виїзду за її межі, вилучає такі документи та проставляє в документах, що посвідчують особу іноземців та осіб без громадянства, відмітки про заборону в`їзду в Україну в передбачених законодавством випадках; 9) приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України; 18) вживає у межах компетенції заходів для сприяння реалізації прав біженців та інших категорій мігрантів; 26) здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю ДМС, її територіальних органів та територіальних підрозділів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління.

Згідно п.п. 5, 7 Положення, ДМС з метою організації своєї діяльності: 3) контролює та координує діяльність територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС; 4) надає територіальним органам та територіальним підрозділам методичну і практичну допомогу, проводить перевірки їх діяльності. ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Згідно з частиною першою статті 33 Конституції України, кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантуються свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Оскаржуване рішення мотивоване порушенням позивачем правил перебування іноземних громадян на території України, у ньому зазначено про те, що позивачу відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання в Україні, повторно до органів ДМС він не звертався, проживає в Україні без документів які дають право на проживання.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ДМС України реалізуючи свої повноваження, зобов`язала ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відмінити рішення про відмову в оформленні (видачі) позивачу посвідки на тимчасове проживання та прийняти на підставі раніше поданих документів нове рішення про оформлення посвідки на тимчасове проживання.

Наведене свідчить про протиправність рішення відповідача щодо прийняття ним стосовно позивача рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, оскільки ДМС України зобов`язала свій територіальний орган відмінити раніше прийняте рішення про відмову в оформленні (видачі) позивачу посвідки на тимчасове проживання і прийняти на підставі раніше поданих документів нове рішення про оформлення посвідки на тимчасове проживання.

Таким чином, у відповідача не було підстав для висновку про те, що позивачем порушені правила перебування іноземних громадян на території України і він підлягає примусовому поверненню до країни походження або третьої країни згідно положень ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», тому таке рішенні відповідача має бути скасоване.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 26, 33 Конституції України, ст.ст. 77, 241-246, 250, 251, 255, 288, 295, 297 КАС України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №322, Положенням про Державну міграційну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №360 від 20.08.2014 року, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративним позовом громадянина Туркменістану ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни - задовольнити.

Рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 22.05.2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Туркменістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - визнати протиправним та скасувати

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст судового рішення складений 04.09.2023 року.

Учасники справи:

Позивач - громадянин ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 );

Відповідач - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (м. Київ, вул. Березняківська, 4а, ).

Суддя -