Справа № 740/3195/23
Суддя: Шевченко І. М.
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/3195/23
Провадження № 2-а/740/30/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Гусєвої Я. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, інспектор Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Гресь Олександр Володимирович, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

установив:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Чернігівській області, зазначивши інспектора УПП в Чернігівській області Гресь О. В. третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 17 травня 2023 року серії ЕАС № 7005749, прийняту інспектором УПП в Чернігівській області Департаменту поліції Гресь Олександром Володимировичем стосовно ОСОБА_1 , та закрити провадження в справі.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 17.05.2023 інспектором УПП в Чернігівській області Гресь О. В. прийнято постанову, яку він вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки замір швидкості руху автомобіля відбувався в положенні «з рук», натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», та була порушена процедура розгляду справи, тобто, розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, що призвело до порушення його процесуальних прав, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 07 червня 2023 року 15-00 год., яке в подальшому відкладено на 17 липня 2023 року 14-00 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 липня 2023 року залучено до участі у справі як співвідповідача Департамент патрульної поліції, судове засідання відкладено на 16 серпня 2023 року 14-00 год.

У відзиві на позов представник відповідача Сіндєєва В. В. просила відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що 17.05.2023 об 11 год. 19 хв. у с. Красилівка, а/д М01, 113 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Opel Meriva, р. н. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 78 км/год при дозволеній швидкості 50 км/год. у населеному пункті, що визначено д. з. 5.49, та перевищив встановлене обмеження швидкості більш, ніж на 20 км/год. Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості т/з TruCam LTI 20/20, серійний ТС001115, чим порушив п. 12.4 ПДР. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, відмітка про що міститься у верхній частині фотокартки з приладу, де зазначено, що правопорушення вчинено за адресою: 113 км а/д М01 «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі» в с. Красилівка. Автомобіль марки Opel Meriva рухався в населеному пункті зі швидкістю 78 км/год, що є перевищенням дозволеної швидкості руху. На відеозаписі видно, як червона позначка фіксується на автомобілі позивача з відстані 269,6 м, тобто вимірює швидкість саме вказаного автомобіля, що підтверджує факт вчинення правопорушення.

Поліцейський здійснював вимір швидкості приладом TruCam LTI 20/20, тримаючи його в руках, оскільки це є цілком законно, так як лазерний вимірювач швидкості TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто створений для утримування в руках під час вимірювання. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху в автоматичному режимі. Відповідно до листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01 жовтня 2019 року № 22-38/49 лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості ТЗ в автоматичному режимі.

Представник відповідача вважав, що інспектор роти № 2 батальйону УПП в Чернігівській області УПП Гресь О. В. під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та винесення постанови ЕАС № 7005749 від 17.05.2023, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені законодавством України, при цьому жодним чином не порушив права позивача, винесена постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, його незгода з притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 1 с. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності.

Позивач подав заперечення на відзив відповідача, у якому зазначив, що відеозапис не підтверджує обставин руху транспортного засобу під керуванням позивача саме в зоні дії дорожнього знаку «населений пункт» з перевищенням швидкості понад 20 км/год., оскільки відеозапис містить розташування транспортного засобу на автодорозі, що пролягає не через населений пункт. Крім того, рухомий автомобіль Opel Meriva наведено на ціль близько 22 секунд заміру швидкості. У цьому моменті вбачається значне тремтіння (вібрація) приладу TruCam, що свідчить про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля з положення з рук. Така вібрація приладу TruCam дає більшу похибку, ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким він керував. Також за наявним відеозаписом працівник поліції при оформленні матеріалів адміністративного правопорушення тримає технічний прилад TruCam в своїх руках, застосування приладу стаціонарно вмонтованим способом на автодорозі не вбачається. Вважав, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками поліції, ніж розміщення та використання в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а лист ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019, що як доказ був наданий відповідачем, не є нормативно-правовим актом, який змінює, припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушених правил дорожнього руху.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити.

Представник відповідачів у відзиві на позов просив розглянути справу за його відсутності та відмовити в задоволенні позову.

Крім того, 24.07.2023 надійшла заява представника Департаменту патрульної поліції Сіндєєвої В. В., яка зазначила, що позовні вимоги не визнає, проти їх задоволення заперечує. У заяві звернула увагу, що 01.06.2023 на адресу суду був направлений відзив по справі, тому вважала, що є підстави для прийняття законного і обґрунтованого рішення у справі, оскільки вона уповноважена представляти інтереси Департаменту патрульної поліції, його структурних підрозділів, територіальних (відокремлених) підрозділів (в т. ч. управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП) та інтереси посадових осіб.

Перевіривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Суд установив, що згідно з оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 17 травня 2023 року серії ЕАС № 7005749, прийнятою інспектором роти № 2 батальйону УПП в Чернігівській області Гресь О. В. стосовно ОСОБА_1 , 17.05.2023 об 11:19:34 год. у с. Красилівка, дорога М01 113 км, водій керував т. з. в нас. пункті с. Красилівка, позначеному д. з. 5.49, рухався зі швидкістю 78 км/год., при дозволених 50 км/год., перевищив встановлене обмеження швидкості більше, ніж на 20 км/год.; швидкість вимірювалася приладом TruCam ІІ LTI 20/20 № TC001115, чим порушив п. 12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Частиною 2 ст. 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто ч. 2 ст. 77 КАСУ встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, в цьому публічно-правовому спорі саме на відповідача покладено обов`язок доведення правомірності свого рішення.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються ПДР.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону України «Про дорожній рух»).

Пункт 1.10 ПДР визначає значення термінів, зокрема, населений пункт це забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.49, 5.50, 5.51, 5.52.

Водночас п. 12.4 ПДР передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частини перша, друга і четверта статті 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Разом з цим ч. 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП установлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно зі ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Установлено, і не заперечується сторонами, що вимірювання швидкості руху автомобіля позивача відбувалося за допомогою приладу TruCam, який поліцейський тримав у руках.

З оглянутого відеозапису вбачається, що замір швидкості рухомого автомобіля з р. н. НОМЕР_1 , здійснювався декілька секунд, під час якого видно значне тремтіння приладу TruCam, що може свідчити про проведення фіксації швидкості транспортного засобу з положення «в руці/руках». Така вібрація приладу TruCam може дати більшу похибку, аніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Ураховуючи положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку, визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Законодавством не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції, ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а лист ДП «Укрметртестстандарт» про використання лазерного вимірювача TruCam не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення автоматичної фото- і відео фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Указана обставина ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем не доведено поза розумним сумнівом порушення позивачем п. 12.4 ПДР та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог, скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Оскільки Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції є територіальним підрозділом Департаменту патрульної поліції, то Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції є неналежним відповідачем у справі, що є підставою для відмови у позові до вказаного відповідача; у частині вимог до Департаменту патрульної поліції - позов підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково, оскаржувана постанова скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 139 КАС якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач, як особа з інвалідністю ІІ групи, звільнений від сплати судового збору, витрати на сплату судового збору у розмірі 536,80 грн підлягають стягненню в дохід держави за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. 5, 77, 139, 243, 244, 245, 286 КАСУ, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, інспектор Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Гресь Олександр Володимирович, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 7005749 від 17 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, прийняту інспектором УПП в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Гресь Олександром Володимировичем, скасувати, а провадження в адміністративній справі закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (; вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048) на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко