Справа № 420/11845/22
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/11845/22

Місце прийняття ухвали суду 1 інстанції:

м. Одеса;

Дата складання повного тексту ухвали суду 1 інстанції:

10.07.2023 року;

Суддя І інстанції: Скупінська О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року, яке набрало законної сили 01.11.2022 року, частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 .

Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області щодо відмови ОСОБА_2 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.12.2019 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області» №33/36-5548 від 14.06.2022 року, виданої станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01 грудня 2019 року перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_2 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області» №33/36-5548 від 14 червня 2022 року, виданої станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн.

30.06.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просила замінити стягувача ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з виконання судового рішення в адміністративній справі №420/11845/22 його правонаступником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування вказаних вимог зазначено, що заявниця є дружиною померлого ОСОБА_2 та спадкоємицею після його смерті.

Посилаючись на положення статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та статтей 52, 379 КАС України, вказує, що має право на одержання недоотриманих позивачем за час його життя виплат пенсії за рішенням суду, яке набрало законної сили у цій адміністративній справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Камочкіної А.Ю. про заміну сторони виконавчого провадження у справі №420/11845/22.

Проаналізувавши положення статтей 373, 379 КАС України та статтей 1, 5, 26 Закону України «Про виконавче провадження», врахувавши ту обставину, що у даній справі виконавчий лист не видавався та, відповідно, виконавче провадження на його виконання не було відкрито, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність процесуальної можливості здійснити заміну стягувача у виконавчому провадженні по справі №420/11845/22.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення заяви у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням статтей 52, 379 КАС України і помилково не враховано, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили. Заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво) можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу як на стадії судового розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, відбувається виключно за відповідним судовим рішенням і не залежить від рішень державного виконавця.

При цьому, відповідно до положень статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулись за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини. Якщо у цей проміжок часу вказані особи за пенсією не звернулись, сума недоотриманих пенсіонером виплат набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці можуть отримати її як спадщину. Таким чином, суми соціальних виплат у даному випадку передаються членам сім`ї спадкодавця.

Сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку із його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, яке набрало законної сили і яким пенсійний орган було зобов`язано провести нарахування та виплату підвищення до пенсії.

Наведене у сукупності свідчить про те, що заявниця як член сім`ї (дружина) померлого ОСОБА_2 має право на виплату нарахованої пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та на підставі рішення суду, але не одержаної позивачем.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Вказані положення адміністративного процесуального законодавства кореспондуються із приписами частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, згідно яких у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За загальним правилом, наведеним у частині 1 статті 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, процесуальне правонаступництво означає зміну персонального складу учасників спору. Процесуальне правонаступництво можна визначити як заміну сторони чи третьої особи у спірних або встановлених судом правовідносинах внаслідок зміни суб`єктів права або обов`язку в правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво застосовується лише щодо сторін правовідносин та можливе в будь-якій стадії процесу і у будь-якому виді провадження.

Залежно від обсягу правонаступництва розрізняють універсальне (повне) і сингулярне (часткове) правонаступництво. Універсальне правонаступництво настає у разі смерті громадянина і припинення юридичної особи, а сингулярне - заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

В контексті спірного питання, апеляційний суд враховує, що за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, спрямованою на примусове виконання рішень.

Таким чином, провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження та мають розглядатися як цілісний процес.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження являє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

При цьому, Закон України від 02.06.2016 року №1404-VIII не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, надає можливість виправлення судом невідповідності виконавчого документа вимогам за заявою стягувача (абзац 2 частини 4 статті 4 цього Закону).

Отже, з огляду на положення частини 1 статті 52 КАС України, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений виконавчий лист до примусового виконання.

Відповідно, є неправильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для заміни учасника його правонаступником у зв`язку із не виданням у цій справі виконавчого документа та не здійснення виконавчого провадження з його виконання.

Одночасно апеляційний суд враховує, що предметом спору у цій справі була протиправність відмови територіального органу пенсійного фонду у проведенні ОСОБА_2 перерахунку пенсії у відповідності до статтей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988.

Судовим рішенням, яке набрало законної сили у цій справі, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01 грудня 2019 року перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_2 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області» №33/36-5548 від 14 червня 2022 року, виданої станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог ст.ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХII та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_2 від 02.09.1988 року, ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 .

Згідно Свідоцтва від 11.04.2023 року Серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На адвокатський запит у листі від 05.06.2023 року Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області повідомило, що на підставі судового рішення, яке набрало законної сили в адміністративній справі №420/11845/22, ОСОБА_2 14.03.2023 року проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області» №33/36-5548 від 14 червня 2022 року про грошове забезпечення станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог ст.ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХII та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988.

Сума доплати за період з 01.12.2019 року по 31.03.2023 року з урахуванням виплачених сум склала 151392,89 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.

Посилаючись на положення ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 121 Бюджетного кодексу України, Управління зазначило, що у зв`язку із набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року №1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», починаючи з 01 квітня 2021 року асигнування з державного бюджету, які виділяються для забезпечення пенсійних виплат, розподіляє та спрямовує на фінансування пенсій та інших виплат Пенсійний фонд України.

Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах покладених на Головне управління повноважень. Нарахована ОСОБА_2 доплата пенсії за період з 01.12.2019 року по 31.03.2023 року в сумі 151392,89 грн. підлягала виплаті після виділення коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з Державного бюджету України.

Додатково Управління зазначило, що оскільки ОСОБА_1 не є стороною по справі №420/11845/22 в розумінні статті 46 КАС України, право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішення суду, вона матиме у разі заміни сторони виконавчого провадження по вищевказаній справі в порядку, передбаченому статтею 379 КАС України.

Апеляційний суд враховує, що спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ.

Відповідно до частини 1 статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зміст статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України.

Так, згідно зі статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї.

Отже, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок.

Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, у зв`язку з чим відсутні підстави для заміни сторони/стягувача у виконавчому листі.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16 травня 2023 року по справі №420/288/21 та, з огляду на подібність спірних правовідносин, відповідно до положень частини 5 статті 242 КАС України підлягає врахуванню у цій справі.

З огляду на викладене, оскільки висновки суду про залишення без задоволення вимог заявниці є правильними, проте не у повній мірі відповідають нормам матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 317 КАС України підлягає зміні в мотивувальній частині.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року змінити в мотивувальній частині судового рішення.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв