Справа № 522/12323/23
Суддя: Суворова О. В.
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/272/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Суворової О.В.,

за участі секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 21.06.2023 року через свого представника адв. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №402 від 12 червня 2023 року у вигляді штрафу у розмірі 13600 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, провадження у справі просить закрити.

Позовні вимоги мотивовані наступним . В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено , що 01.06.2023 року о 16.10 ОСОБА_1 , перебуваючи на своєму робочому місці у ресторані «Білий налив» за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила продаж слабоалкогольного напою, а саме сідру "Royal" об`єм 0,33 л + 0,33 л (0,66 л) за ціною 49 грн, загальна вартість 98 грн, неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП. Однак, як зазначено в позові , у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначена назва Закону, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним. Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, суб`єктивних висновках, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Однак, в протоколі не зазначено, вимоги яких законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо правил торгівлі слабоалкогольними напоями порушила ОСОБА_1 , та в чому саме виразилися її протиправні дії, а тому в даному випадку відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 156 КУпАП. По-друге, у протоколі та постанові не міститься посилань на докази, якими би підтверджувався факт продажу слабоалкогольної продукції неповнолітній особі. Крім того, доказом вчинення правопорушення міг би бути фіскальний чек із зазначенням дати та часу здійснення неповнолітнім покупки, а також ім`ям касира, який відпустив йому цей товар. Водночас, будь-яких доказів , які б підтверджували саму подію продажу алкогольного напою, зокрема зафіксовані факти передачі відповідного товару, його оплати, матеріали справи не містять. Так, з матеріалів справи, зокрема протоколу від 01.06.2023 року, вбачається, що відеофіксація не проводилась, чеку на підтвердження факту продажу ОСОБА_4 алкоголю долучено не було, вилучення сидру та виручки від його продажу не проводилось. У зв`язку з чим позивачка звернулась з позовом до суду .

Ухвалою суду від 28.06.2023 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 07.07.2023 р.

До суду 05.07.2023 року надійшов відзив Адміністративної комісії Виконавчого комітету Одеської міської ради, згідно якого відповідач заперечує проти позову (а.с.35-37).

В обґрунтування відзиву відзначено, що факт вчинення правопорушення позивачем підтверджується протоколом серії ВАВ №884083 від 01.06.2023 року, складеного ст.лейтенантом поліції ОРУП №1 ГУНП в Одеській області Івановою М.С. ОСОБА_3 , якому продали алкогольний напій , зазначений свідком, тому може бути допитаний судом, інші посилання позивача - це процедурні порушення при складанні протоколу, є несуттєвими та такими, що не спростовують фактичних обставин зафіксованого правопорушення.

У судове засідання 16.08.2023 з`явився представник позивача адв. Таранова Н.В., інші учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомленні належними чином.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Отже, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони.

З огляду на терміни розгляду справи, суд вважає, що відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а справа підлягає розгляду по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 884083 від 01.06.2023 року, складеного старшим лейтенантом СЮП ВП ОРУП №1 ГУНП в Одеській області Івановою М.С., ОСОБА_1 , 01.06.2023 року о 16.10, перебуваючи на своєму робочому місці у ресторані "Білий налив за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила продаж слабоалкогольного напою, а саме сідр "Royal" об`єм 0,33 л + 0,33 л (0,66 л) за ціною 49 грн, загальна вартість 98 грн, неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП.

У поясненнях ОСОБА_1 , заповнених працівником поліції, зазначено, що остання відмовилась від їх підпису у присутності понятих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

У поясненнях ОСОБА_3 зазначено, що 01.06.2023 о 16:10 год. він зайшов у ресторан «Білий Налив» за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська,24 та придбав собі слабоалкогольний напій, а саме сідр «Royal» об`ємом 0,33 л + 0,33 л (0,66 л) на суму 98 грн. Також зазначив, що коли йому продавали напій, про його вік не питали та паспорт не просили.

12 червня 2023 року Адміністративної комісією Виконавчого комітету Одеської міської ради було складено постанову №402, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 13600 грн за продаж 01.06.2023 року слабоалкогольного напою, а саме сідр "Royal" об`єм 0,33 л + 0,33 л (0,66 л) за ціною 49 грн, загальна вартість 98 грн, неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході складення матеріалів про адміністративні правопорушення та прийняття постанови за результатами даних матеріалів органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно з приписами ст.19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто будь-яке відхилення або недотримання передбаченого законом (підзаконним) актом встановленого порядку дій органами державної влади, може призвести до порушення законних прав громадян під час вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 156 КУпАП встановлено, що порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Згідно вимог ст.218 КУпАП, адміністративні комісії виконавчих органів сільських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, зокрема, передбачені частиною 2 статтею 156 КУпАП.

Суд зазначає, що кожна без виключення купівля товару, тим більше акцизного (пива та цигарок) супроводжується роздрукуванням чеку через фіскальний реєстратор.

Так, з матеріалів справи, зокрема протоколу від 01.06.2023 року, вбачається, що відеофіксація факту продажу слабоалкогольного напою неповнолітній особі не проводилась, чеку на підтвердження факту продажу ОСОБА_4 алкоголю долучено не було, вилучення сидру та виручки від його продажу не проводилось.

Отже, фактом продажу алкогольних та тютюнових виробів є касовий чек, який видається кожному без винятку покупцеві, на чому акцентує увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 23.04.2019 р. справа Ж1/81171217/16 адміністративне провадження №К//18. Аналогічні висновки містяться в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2023 року по справі №548/1224/22

Про факт адміністративного правопорушення свідчать лише пояснення самого неповнолітнього. В той же час, у письмових поясненнях ОСОБА_3 відсутня інформація про те , хто саме йому продав напій.

Суд враховує висновки, викладені у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2023 року у справі №449/10/23, в яких зазначено, що « працівниками поліції не було проведено заходів щодо впізнання ОСОБА_2 особи, яка здійснила йому продаж тютюнових виробів з метою її фактичної ідентифікації. За таких обставин, працівниками поліції не було належним чином перевірено пояснення ОСОБА_2 та не було здобуто жодних належних доказів з приводу реалізації тютюнових виробів саме позивачем у даній справі. Колегія суддів зазначає, що є неприпустимим звинувачення особи лише на підставі припущень та пояснень певної особи без належної їх перевірки, документування та підтвердження факту належними доказами, які підтверджують обумовлені пояснення ОСОБА_2».

Таким чином, такі пояснення у даному випадку на думку суду є недостатніми доказами для кваліфікації дій позивача, як адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, оскільки ґрунтуються лише на інформації, яку зазначає неповнолітня особа, не надаючи даних що особи, яка продала сидр.

З наведеного слідує, що єдиним доказом винуватості позивача є пояснення неповнолітньої особи, яка була допитана без присутності батьків, іншого законного представника чи педагога, тобто такі отримані без дотримання вимог ч.2 ст.33 Закону України "Про Національну поліцію" (проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога).

Крім того, матеріали справи містять різні дані щодо місця вчинення адміністративного правопорушення, що є порушенням ст. 256 КУпАП.

Так, у тексті протоколу зазначено адресу: АДРЕСА_1 , у поясненнях понятої ОСОБА_5 - АДРЕСА_2 , у поясненнях понятої ОСОБА_6 - АДРЕСА_3 .

Таким чином, відображені працівником поліції докази, про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.182 КУпАП є сумнівними, оскільки не підтверджуються матеріалами справи, у своїй сукупності та взаємозв`язку не доводять факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, так як її вину не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить нормам, як національного, так і міжнародного законодавства.

Згідно постанови Третього апеляційного адміністративного суду по справі №335/191/23 від 08.08.2023 року зроблено наступний висновок: «матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів того, що саме позивачем було здійснено реалізацію алкогольних напоїв у певний час та певну дату, що виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності».

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту" (рішення Європейського суду з прав людини, у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", "Коробов проти України").

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

За приписами ст.280 КУпАП, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п.7 Постанови пленуму Верховного Суду України №6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. А згідно з ч.2 даної статті ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Відповідно до положень ч.3 ст.90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, склад адміністративного правопорушення характеризується сукупністю чотирьох елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Відсутність хоча б одного з них свідчить про відсутність складу порушення в цілому, що згідно з п.1 ст. 247 КпАП є обставиною, що виключає провадження у справі: провадження не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, суб`єктивних висновках, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а, отже, винесена відповідачем постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-246,250, 251, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову Адміністративної комісії Виконавчого комітету Одеської міської ради №402 від 12 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 13600 грн, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 21 серпня 2023 року.

Суддя О.В.Суворова