Справа № 420/18850/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
04 вересня 2023 року м. Одеса
До Одеського окружного адміністративного суду 24 липня 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якій позивач просить суд:
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 04 липня 2023 року він звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України з приводу надання оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2022, відповідно до ст. ст. 43, 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до вказаної Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, з включенням процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2022. Проте 12 липня 2023 року Адміністрація Державної прикордонної служби України відмовила в оформленні оновленої довідки з підстави відсутності підвищення з 1 березня 2018 року розмірів грошового забезпечення в частині збільшення розмірів посадових окладів та окладів за військовими званнями діючих військовослужбовців. Пенсіонер ОСОБА_1 вважає такі дії щодо відмови в оформленні і видачі оновлених довідок про розмір його грошового забезпечення протиправними.
Вважаючи дії відповідача протиправними, а свої права порушеними позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 31.07.2023 позовну заяву ОСОБА_1 , було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з наданням доказів поважності причин його пропуску.
Подану заяву представник позивача адвокат Дмитрієв А.П., обґрунтовує наступним.
Перш за все позивач наголошує увагу на останній правовій позиції Верховного Суду від 20.07.2023 у справі № 420/8355/22, відповідно до якої: Аналіз положень статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством та безспірному розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів. Таким чином, у разі, якщо за законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат у межах національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах до тих пір, поки такі виплати передбачено законодавством. Конституція України та Закон України №1058-IV гарантують всім громадянам України, за певних умов, право на матеріальне забезпечення у вигляді пенсій. Спеціальне законодавство у сфері соціального захисту визначає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. За таких обставин обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певними строками є неприпустимим. Відновлення виплати пенсії за наявності відповідних підстав має проводитися з дати ухвалення рішення Конституційним Судом України від 7 жовтня 2009 року у справі № 25- рп/2009 без обмеження її виплати жодними строками.
Позивач ОСОБА_1 сам з 2014 року неодноразово приймав участь в проведенні антитерористичної операції, про що додається копія відповідного посвідчення учасника бойових дій.
Також, в поданій заяві про поновлення строку представник позивача наводить правові позиції Європейського Суду з прав людини щодо належного урядування, верховенства права, якості закону та правові висновки Верховного Суду щодо пенсійного забезпечення, надмірного формалізму.
Заявник наголошує, що позивач лише 12 липня 2023 року отримав від відповідача остаточний лист з відмовою в оформленні оновленої довідки з підстави відсутності підвищення з 1 березня 2018 року розмірів грошового забезпечення в частині збільшення розмірів посадових окладів та окладів за військовими званнями діючих військовослужбовців, а відтак тільки з цієї дати настали спірні відносини між сторонами справи. Позивач ОСОБА_2 не міг зробити однозначний висновок про порушення його прав і законних інтересів, оскільки пенсійними органами постійно здійснюється зміна розмірів пенсійних виплат, самі пенсійні виплати складаються з багатьох складових, а відтак певна щомісячна сума таких перерахувань ніяким чином не свідчила про існуючі порушення, а висновок про порушення пенсійного законодавства можливо було зробити лише після отримання щомісячних нарахувань пенсійних виплат або конкретного повідомлення відповідача (Адміністрації Державної прикордонної служби України) чи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про порядок щомісячних нарахувань пенсії.
Строк звернення до суду не може обчислюватись будь-якими дати, які пов`язані із зміною розміру пенсійних виплат пенсіонеру, оскільки виходячи з принципу «належного врядування» позивач ОСОБА_1 , який перебував на пенсійному обліку, протягом 2022-2023 років виходив з презумпції, що нарахування і виплати його пенсії пенсійними органами та іншими державними органами здійснюються відповідно до чинного законодавства.
Наразі на території України запроваджено правовий режим воєнного стану, а конкретно на території міста Одеси постійно оголошується повітряна тривога та відбувається бомбардування об`єктів критичної і громадської інфраструктури, a також житлової забудови, постійно відбувається відключення електричної енергії, що вимусило позивача ОСОБА_1 виїхати за межі міста Одеси
Дослідивши отриману заяву, надавши правову оцінку викладеним в ній доводам, суддя приходить до висновку, що недоліки позовної заяви позивачем не усунуто з огляду на таке.
Суддя акцентує увагу позивача на тому, що у справі №420/8355/22 Верховний Суд в своїй постанові від 20.07.2023, на яку заявник посилається в своїй заяві, не вирішував питання строку звернення до суду з вимогами про надання довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня, а розглядалось питання необхідності застосування до спорів, виниклих у зв`язку поновленням виплати раніше призначеної пенсії на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009, положень статей 99, 100 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) (з 07 жовтня 2009 року виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону № 1058-ІV. Із цього часу орган Пенсійного фонду має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон).
Щодо решти посилань позивача, суд зазначає таке.
В ухвалі від 31.07.2023 суддею було зазначено, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні та пов`язаних з цим обставин (повітряні тривоги, систематичні відключення електроенергії), без обґрунтування неможливості звернення до суду у встановлені строки у зв`язку із запровадженням такого, не може вважатися поважною причиною для безумовного поновлення чи продовження цих строків.
Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2022 року у справі № 990/102/22, провадження № 11-119заі22.
Крім того, посиланням позивача на оголошений воєнний стан та суворого уникнення застосування судами процесуальних строків у зв`язку з цим, також було надано оцінку в ухвалі від 31.07.2023 про залишення позовної заяви без руху.
Наголошення ОСОБА_1 на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові №500/1912/22, є недоречними та викладені висновки не можуть бути застосовані щодо даної справи, оскільки ОСОБА_1 , на відміну від позивача по справі №500/1912/22, не був мобілізований відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022. Посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_1 та його участь в АТО не співвідносяться з мобілізацією запровадженою 24.02.2022, такі події, обставини не є тотожними.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані рф, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, місто Одеса і область не включені до територій можливих бойових дій, територій активних бойових дій або тимчасово окупованих рф територій України, тому немає об`єктивних підстав вважати, що проживання позивача в місті Одесі є безумовною перешкодою для своєчасного звернення до суду не зважаючи на місце розташування (адресу) суду.
До того ж, з самого початку повномасштабного вторгнення рф на територію України та по сьогоднішній день, місто Одеса як зазнавало так і зазнає постійних обстрілів ракетами та іншими видами військового озброєння. Проте в липні 2023 року ОСОБА_1 обстріли та тривоги в м. Одеси не заважали звернутися до відповідача з відповідною заявою, до адвокату за правничою допомогою, до суду з даним позовом, у тому числі за допомогою поштових послуг та електронних засобів (електронна пошта, електронний суд, тощо).
Відтак, посилання позивача на ворожі обстріли міста Одеси, розташування суду, сприймаються судом як намагання маніпулювати трагічними обставинами, в яких опинилась країна, задля виправдування безпідставного зволікання зі зверненням до суду та, як наслідок, пропуску строку на звернення до суду.
З самого початку запровадження карантинних обмежень через поширення короно вірусної хвороби (COVID-19), встановлені запобіжні заходи посилювались та послаблювались урядом на державному рівні та місцевою владою в територіальних громадах. Внесені до процесуального законодавства зміни щодо перебігу строків не є безальтернативною підставою для їх поновлення. Крім того, ОСОБА_1 не вказує на перенесення ним хвороби під час перебігу процесуального строку або іншого погіршення фізіологічного стану, лікування.
Підсумовуючи викладене, у заяві про поновлення пропущеного процесуального строку від 07.08.2023 взагалі не наведені обставини в розумінні КАС України, а саме об`єктивні обставини, що пов`язані з особою, але були непереборними для неї, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом.
У Рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.
Реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, а тому не реалізація цього права є наслідком його власної поведінки.
За таких обставин, суддя вважає, що наведені у заяві від 07.08.2023 про поновлення строку звернення до суду підстави щодо поважності причин пропуску такого строку не є поважними для поновлення позивачеві пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом.
Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
За змістом пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Згідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
При таких обставинах, в силу положень п.1 ч.4 ст.169 та ч.2 ст.123 КАС України, враховуючи що позивачем не усунуто недоліки адміністративного позову, позов слід повернути позивачу без розгляду.
У зв`язку з перебуванням судді у відпустці, ухвала постановлена 04.09.2023.
Керуючись ст. ст. 123, 169, 248, 294, 295 КАС України, суддя
Позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.
Направити позивачеві копію цієї ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.
Копію позовної заяви залишити в суді.
Роз`яснити позивачу що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА