Справа № 607/13389/23
Суддя: Кунець Н. Р.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2023 Справа №607/13389/23

Провадження №2-а/607/276/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.,

з участю секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чудопалов Юрій Юрійович до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

18.07.2023 позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чудопалов Ю.Ю. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №298164 від 09.07.2023 якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн та закрити провадження у справі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 09.07.2023 інспектором СРПП ВП №2 (м. Зборів) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції Лукащикевичем А.Я. було винесено постанову серії БАД № 298164 по справі про адміністративне правопорушення від 09.07.2023, якою його притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Зі змісту постанови вбачається, що йому ставиться у провинну те, що він 08.07.2023 о 23 год. 48 хв. 1 км а/д Залізці-Чистопади керуючи транспортним засобом «PEUGEOT 405», який обладнаний засобами пасивної безпеки не був пристебнутим ременем безпеки, порушив п.2.3 в ПДР України.

Вказану постанову позивач вважає, необґрунтованою та незаконною, а накладення адміністративного стягнення на його безпідставним з наступних підстав.

Так, до постанови як зазначено у пункт 7 додаються «відео з реєстратора 70 MAI та камери поліцейського х65», однак незрозуміло, яке саме відео долучається та яким саме технічним засобом воно зафіксовано, що суперечить Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026від 18.12.2018.

Окрім цього, позивач зауважує, що на час винесення вказаної постанови інспектор поліції належним чином не дослідив всіх обставин справи, не врахував, що була темна пора доби, при якій він аж ніяк не міг бачити чи ремінь безпеки під час руху транспортного засобу був пристебнутий та без належних і допустимих доказів притягнув його до відповідальності.

Враховуючи наведене та відсутність доказів його вини позивач просить задовольнити позов, визнати незаконною та скасувати оскаржувану постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.08.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку, визначеному для розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ, з урахуванням вимог параграфу 2 глави 11 КАС України.

16.08.2023 представник відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області подала суду відзив на позов, із змісту якого вбачається, що з даним позовом ГУНП в Тернопільській області не погоджується, оскільки позивач дійсно допустив порушення ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржувану постанову винесено працівником поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні закону, відповідно до об`єктивних обставин справи. Так, під час здійснення патрулювання поліцейськими ВП №2 (м. Зборів) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області було помічено даний транспортний, який рухався селом Залізці, Тернопільського району Тернопільської області, водій якого в темну пору доби не подав сигналу покажчика повороту відповідного напрямку при зміні руху та їхав близько до настання комендантської години. Тому в превентивних цілях ними було прийнято рішення про зупинку автомобіля марки «Пежо 405», яким кермував ОСОБА_1 . Під час зупинки Т3 працівниками поліції було встановлено, що позивач не був пристебнути ременем безпеки, про що йому було повідомлено. Після встановлення особи позивача, було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, заслухано усні пояснення по факту вчиненого ним правопорушення, повідомлено яка справа розглядається та що він буде притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121 та ч.1 ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. В подальшому після дослідження обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, поліцейським було винесено на позивача постанову серії БАД № 298164 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, згідно з якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. Крім того згідно ст. 266 КУпАП на місці зупинки Т3, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820». Внаслідок чого на позивача було складено протокол за ч.1 ст.130 КУПАП. Представник відповідача зауважує, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, підтверджується відео з боді-камери на яких також зафіксована неадекватна поведінка позивача, яка крім іншого, проявлялась в залякуванні працівників поліції. Також звертає увагу, що не зазначення технічного приладу, за допомогою якого здійснювалась відео фіксація правопорушення, не може бути самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови. Зазначає, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, позивач не висловлював скарг на постанову, хоча міг це зробити відповідно до ст. 293 КУпАП, отже скарг на винесення постанови не було. Таким чином відповідач вважає, що спірна постанова є обґрунтованою та законною. Стосовно зазначення в примітці до позовної заяви попереднього орієнтованого переліку судових витрат в розмірі 8000 грн, представник зазначає, що в наданих позивачем матеріалах відсутній розрахунок про ряд послуг, що не дає можливості прослідкувати реальний об`єм виконаної роботи, що унеможливлює задоволення вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу. Крім того, позивач не надає суду акт виконаних робіт з детальним описом проведених робіт адвокатом, та відсутня квитанція про оплату за правову допомогу, оскільки судом може бути відшкодовано лише реально понесені витрати. Також зауважує не співмірність ціни позову та суми витрат на правову допомогу, а саме постановою по справі про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 покладається обов`язок по сплаті штрафу в сумі 510 грн., в свою чергу позивач просить суд стягнути в його користь суму в розмірі 8000 грн. На підстав наведеного представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову через його безпідставність.

16.08.2023 судом зареєстровано заяву про зміну підстав позову подану представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Чудопаловим Ю.Ю., в якій представник позивача вказує, що ним отримано відповідь на адвокатський запис, зокрема диск на якому містяться 4 відеозаписи, на жодному з яких факту керування ОСОБА_1 не зафіксовано, оскільки працівники поліції почали зйомку біля автомобіля. Разом з тим, з системного аналізу вимог законодавства на відео з нагрудної камери поліцейського повинно бути зафіксовано і підстави зупинки транспортного засобу, безпосередньо момент зупинки транспортного засобу, руху від поліцейського автомобіля до зупиненого транспортного засобу та безпосередню розмову, починаючи з представлення. Водночас на відеозаписі відсутня відеофіксація зупинки транспортного засобу, а саме, відео «0000000__0016» розпочинається з безпосередньої розмови працівника поліції з ОСОБА_1 , а відео під назвою «2_095807709» не можна вважати належним доказом керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки з відео неможливо встановити державний номерний знак автомобіля, який рухався, місце відеофіксації та водія, який знаходився за кермом. При цьому час, який вказано на відео, зокрема момент зупинки транспортного засобу «23:48 08.07.2023», тоді як фіксація відео з нагрудних камер поліцейського починається з часу «23:53:39». З огляду на такі суперечності на думку представник позивача встановити зв`язок цих двох відео є неможливим. Таким чином представник позивача просить вважати підставою позову в даній справі відсутність встановлення належними та допустимим доказами факту керування позивачем транспортним засобом.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Чудопалов Ю.Ю. не з`явились, однак адвокат Чудопалов Ю.Ю. подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, проте у відзиві на позовну заяву просив слухати справу у відсутності представника ГУНП в Тернопільській області.

У зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України.

Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи із наступних підстав:

Судом встановлено, що 09.07.2023 інспектором СРПП ВП №2 (м. Зборів) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Лукащикевичем А.Я. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №298164, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 08.07.2023 о 23 год. 48 хв. на 1 км а/д Залізці Чистопади водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки PEUGEOT 405, д.н.з. НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки не був пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в ПДР України.

Як вбачається із позовної заяви, позивач ОСОБА_1 категорично заперечив обставини викладені у вищевказаній постанові.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою ст. 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно з статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови позивачу ставиться у вину те, що він 08.07.2023 о 23 год. 48 хв. на 1 км а/д Залізці Чистопади водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки PEUGEOT 405, д.н.з. НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки не був пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п. 2.3 в ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Частина 5 ст. 121 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

В оскаржуваній постанові у графі 7 «до постанови додаються» зазначено відео з реєстратора 70 MAI та камери поліцейського х65».

Оглядом відеозапису з автореєстратора патрульного автомобіля «2_095807709» встановлено, що 08.07.2023 о 23 год. 48 хв. працівниками поліції було здійснено зупинку транспортного засобу із д.н.з. НОМЕР_1 . При цьому номерний знак автомобіля проглядається на 02 хв. 07 сек. відеозапису.

Як слідує із відеозапису з нагрудної камери працівника поліції «0000000__0016», о 23 год. 53 хв. поліцейський пояснює водію транспортного засобу із д.н.з. НОМЕР_1 (номерний знак проглядається на 03 хв. 19 сек. відеозапису) причину зупинки, а саме керування транспортним засобом, який обладнаний засобами пасивної безпеки без пристебнутого ременя безпеки та користування мобільним телефоном під руху транспортного засобу. Водій спочатку заперечує факт керуванням ним транспортним засобом, проте після пред`явлення працівником поліції доказів керування ним автомобілем, водій погоджується, що керував транспортним засобом із д.н.з. НОМЕР_1 зазначаючи «Ну їхав тай їхав» (03 хв. 47 сек. відеозапису, що відповідає фактичному часу 23 год. 57 хв. 27 сек.). В подальшому працівниками поліції було встановлено, що водієм транспортного засобу є ОСОБА_1 .

Суд бере до уваги посилання позивача на те, що відеозапис з автореєстратора патрульного автомобіля «2_095807709» закінчується на фактичному часі 23 год. 49 хв. 08 сек., а відеозапис з нагрудної камери працівника поліції «0000000__0016» розпочинається з фактичного часу 23 год. 53 хв. 39 сек., з чого слідує перерив фіксації на 4 хв.

Проте суд зауважує, що перерив фіксації на 4 хв. є короткотривалим та з вказаних відеозаписів достовірно вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб із д.н.з. НОМЕР_1 , на водійському сидінні якого був ОСОБА_1 . Жодних інших осіб ні в салоні транспортного засобу, ні на місці події не зафіксовано. При цьому позивач ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_1 .

Так само факт керування транспортним засобом не заперечувалось позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві, зокрема позивач вказував, що працівник поліції не врахував, що була темна пора доби, при якій він аж ніяк не міг бачити чи ремінь безпеки під час руху транспортного засобу був пристебнутий. Водночас в ході розгляду справи позивач змінив позицію заперечуючи факт керування ним транспортним засобом.

З огляду на викладене, суд відхиляє доводи позивача ОСОБА_1 щодо відсутності доказів факту керування ним транспортним засобом, оскільки такий на думку суду повністю підтверджується долученими до матеріалів справи відеозаписами.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, виносячи вказану постанову працівник поліції в порушення вимог ст.252, 280, 283 КУпАП не зазначив належні та допустимі докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які ним були зібрані та оцінені у встановленому законом порядку, та на яких ґрунтується його висновок про доведеність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та якими спростовуються заперечення останнього щодо не вчинення цього правопорушення, зокрема, не було зафіксовано покази свідків та відсутні інші джерела доказування, які б давали можливість суду перевірити підстави притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

При цьому, наявні в матеріалах справи відеозаписи з автореєстратора патрульного автомобіля та з нагрудних камер відеоспостереження, не доводять вину позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, оскільки не містить жодних доказів, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом з не пристебнутим ременем пасивної безпеки. Вказані відеозаписи містять лише фіксацію зупинки транспортного засобу позивача ОСОБА_1 та розмови працівника поліції із останнім, однак на них не зафіксовано порушення позивачем п. 2.3 в ПДР України.

Таким чином, факт вчинення позивачем правопорушення, зокрема керування транспортним засобом, який обладнаний засобами пасивної безпеки з не пристебнутим ременем безпеки, зафіксоване лише в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №298164 від 09.07.2023, інших доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, відповідачем суду не подано.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа №295/3099/17).

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на те, що позивач заперечив свою провину у вчиненні правопорушень, суд вважає, що провина позивача у порушенні Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, не доведена, в той час, як відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак представником відповідача не надано суду доказів, які б спростували пояснення позивача та доводили правомірність винесеної постанови.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чудопалов Ю.Ю. до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №298164 від 09.07.2023 є підставним та підлягає до задоволення частково, шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі.

Разом з тим не підлягає до задоволення заявлена позовна вимога про визнання оскаржуваної постанови протиправною, оскільки такий спосіб захисту не передбачений ч. 3 ст. 286 КАС України. Відтак позовні вимоги в цій частині не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Також відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 536 грн 80 коп., що підтверджується квитанцією від 29.07.2023. Відтак сума сплаченого судового збору у розмірі 268 грн 40 коп. підлягає стягненню з Головного управління національної поліції в Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , а судові витрати у виді судового збору у сумі 268 грн 40 коп. слід покласти на позивача.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чудопалов Юрій Юрійович до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №298164 від 09.07.2023 якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП закрити.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Судові витрати у виді судового збору у розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду складено та підписано 05.09.2023.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління національної поліції в Тернопільській області, , адреса місця знаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль, 46001.

Головуючий суддяН. Р. Кунець