Справа № 495/2278/23
Суддя: Савицький С. І.
Дата ухвалення: 2023-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/2278/23

Номер провадження 2-а/495/39/2023

07 серпня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Савицького С.І.,

при секретарі Гасанзаде М.Р.,

за участю ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, інспектора Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Россохи Артема Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

07.03.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, інспектора Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Россохи Артема Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.01.2023р. він перебував за адресою мого проживання разом з громадянином ОСОБА_2 , коли в обідній час до домогосподарства прийшла сусідка громадянка ОСОБА_3 . На грунті побутових неприязних стосунків між ними виник конфлікт і він попросив її покинути його домоволодіння, на що остання категорично відмовилася та почала вести себе агресивно, порушувала громадський порядок, лаялася та ображала його. Враховуючи зазначену конфліктну ситуацію, він зателефонував до поліції на номер 102. Через деякий час прибув екіпаж поліції, працівникам якого він пояснив ситуацію та попросив допомоги з приводу громадянки, яка без його дозволу перебувала в його приватному будинковолодінні та агресивно поводить себе. Працівники поліції на його запрошення відмовилися зайти у будинковолодіння та припинити правопорушення, що продовжувала вчиняти вищевказана громадянка. Натомість, вони почали вимагати від нього паспортні данні, тому він надав свій паспорт, який вони сфотографували та поїхали, не склавши жодних документів, не опитавши очевидців та особу, на яку він вказував як на правопорушника, не вживши інших заходів для припинення правопорушення. Так як працівники поліції не припинили правопорушення та не надали допомогу у вирішенні конфліктної ситуації він знову звернувся до поліції на номер 102, проте реагування на повторний виклик щодо бездіяльності екіпажу поліції не відбулося, натомість через декілька днів надійшла письмова відповідь.

07.01.2023 року поштою він отримав постанову ЕГА №914244 від 03.01.2023 року про накладення на нього адміністративного стягнення, що була винесена інспектором Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області Россохою А.І. Вказаною постановою про накладення адміністративного стягнення мене було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.183 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Відповідно до Закону України «Про звернення громадян» з метою надання до суду доказів своєї невинуватості я звернувся з заявами до Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області та ГУНП в Одеській області з проханням надати копії відеозаписів з нагрудних камер членів екіпажу поліцейських, які здійснили виїзд за моїм викликом, а також копію аудіозапису мого звернення на лінію «102». Однак, у встановлений законодавством строк відповіді мені до цього часу не надійшли. З огляду на це та наявність у мене технічних труднощів через перманентне відключення електроенергії зі складання та подання адміністративного позову, прошу визнати причини пропуску строку на оскарження постанови поважними та поновити цей строк.

Вважаю, що постанова про накладення на мене адміністративного стягнення є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з підстав грубого порушення посадовою особою правозастосовного органу, що її винесла, матеріальних та процесуальних норм адміністративного законодавства, а саме: в порушення вимог ст.ст.277-2, 278 КУпАП, посадова особа при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення не з`ясувала чи правильно складено матеріали справи про адміністративне правопорушення (тобто чи відібрані пояснення в правопорушника та очевидців), чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце розгляду (не переконалася у наявності в справі даних про своєчасне сповіщення порушника про місце і час розгляду справи). Так, повідомлення про розгляд справи я не отримував та процесуальні права мені розяснено не було. В порушення вимог ст.ст.245, 251, 252 КУпАП справа про адміністративне правопорушення була розглянута однобічно, без повного та об`єктивного з`ясування та дослідження всіх обставин справи, зокрема, не було встановлено обставини, які пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність, та необґрунтовано було застосовано максимальний розмір штрафу, передбачений санкцією ст.183 КУпАП.

Також в порушення вимог ст.ст.247, 280 КУпАП посадова особа, що розглядала справу, не з`ясувала: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винен він в його вчиненні (так, відповідно до диспозиції ст.183 КУпАП субєкт має діяти з прямим умислом. Разом з тим, я вчиняв відповідно до законодавства, коли звертався до поліції про допомогу у ситуації, де стороння особа перебувала у моєму будинку без мого погодження, ображала мене, лаялася та відмовлялася покинути приміщення. Відповідно до законодавства я не маю права застосовувати фізичну силу в цьому випадку, проте таке право і обовязок є у поліції. Конфліктна- ситуація та правопорушення з боку ОСОБА_3 мали місце, тому я мав право на виклик поліції для вирішення цієї ситуації в правовому полі. Таким чином, у мене не було умислу завідомо неправдиво викликати поліцію). Крім цього, в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не зазначені жодні докази та не встановлені інші обов`язкові елементи складу правопорушення як: діяння - опис суті правопорушення у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не відповідає можливим формам вчинення адміністративного правопорушення, що передбачена диспозицією ст. 183 КУпАП; місце - в постанові відсутні будь-які відомості про місце вчинення правопорушення (частина земельної ділянки чи конкретне приміщення тощо; спосіб та знаряддя (засоби) вчинення правопорушення. Таким чином, його вина ґрунтується не на доказах, а на припущенні посадової особи, що суперечить ст.ст. 61-62 Конституції України, згідно яких юридична відповідальність особи має індивідуальний характер та обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі викладеного просить поновити строк на оскарження постанови серії ЕГА №914244 від 03.01.2023 року, винесеної інспектором Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області Россохою А.І. про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення за ст.183 КУпАП.

Скасувати постанову ЕГА №914244 від 03.01.2023 року про накладення адміністративного стягнення, що була винесена інспектором Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області Россохою А.І., та провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності - закрити. Стягнути з Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області (, Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул.Тимирязева, 21) за рахунок бюджетних асигнувань на його користь сплачений мною судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив адміністративний позов задовольнити. Крім того зазначив, що йому не було роз`яснено права, зокрема на право надання правової допомоги, що є порушенням Конституційних прав як громадянина України.

В судове засідання представник відповідача Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області та інспектор Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Россоха А.І.не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись, причина не явки суду не відома.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторін, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 914244 від 03.01.2023 року винесену інспектором Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Россоха Артемом Івановичем, Пугаченко Ю.І. притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що «заявниця знаходиться у стані в стані алкогольного сп`яніння та дає завідомо неправдиві виклики поліції, а саме телефонує на лінію 102».

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані працівниками поліції як порушення ст.183 КУпАП - завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення, окрім оскаржуваної постанови, матеріали справи не містять.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Саме суб`єкт владних повноважень (відповідач) зобов`язаний довести, що він діяв законно, правомірно, в межах своїх повноважень, у спосіб, встановлений законом, з дотриманням процедури і з забезпеченням прав особи, якої стосуються вчинювані дії чи прийняті рішення, обґрунтовано, об`єктивно. Також саме відповідач в даній справі повинен надати суду докази на підтвердження наявності події і складу адміністративного правопорушення в діях водія (позивача).

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не надано, в графі «до постанови додаються» не зазначено жодних відомостей, та такі докази не були надані відповідачем на доказ правомірності своїх дій під час складання і винесення оскаржуваної постанови.

Єдиним доказом вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст.183 КУпАП є сама оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення.

Проте, зазначена вище постанова є предметом оскарження, тому не може розглядатися як належний та допустимий доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваних постановах.

Також суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу, повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесення ним постанови та накладення максимального на ОСОБА_4 штрафу, передбаченого санкцією ст.183 КУпАП, до суду не надано.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Крім того, ОСОБА_1 не було роз`яснено права, зокрема на право надання правової допомоги, суд приймає цей факт до уваги, оскільки протилежного не наведено в матеріалах справи, тому суд не може не враховувати такі обставини.

А отже, суд приходить до висновку, що поліцейськими не дотримано передбаченої законом процедури яка має важливу роль для встановлення об`єктивної істини при розгляді справи, а саме: розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає справу.

Поліцейський оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи,їх права і обов`язки. З протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, чи інспектор роз`яснив водію його права ( відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України), як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що являється грубим порушенням процедури накладання стягнення і скасування штрафу. (ст.280 КУпАП).

Крім того, поліцейськими порушено ст. 62 Конституції України де закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Відповідну позицію висловив у своїй постанові Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду України від 18.02.2020 року по справі №524/9827/16-а у адміністративному провадженні № К/9901/20742/18, ненадання інспектором поліції можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, в основу якого було покладено, доведений на його думку факт керування позивачем транспортним засобом, без ввімкненого ближнього світла фар.

Матеріали справи не місять будь-яких належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності позивача не є беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі №338/1/17.

Враховуючи, що відповідачем не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, інспектора Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Россохи Артема Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню з Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, інспектора Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Россохи Артема Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Поновити строк на оскарження постанови серії ЕГА № 914244від 03.01.2023 року, винесеної інспектором Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Россоха Артемом Івановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП.

Скасувати постанову серії ЕГА № 914244від 03.01.2023 року, винесену інспектором Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Россоха Артемом Івановичемпро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП згідно постанови серії ЕГА № 914244від 03.01.2023 року закрити.

Стягнути з Головного управління національної поліції в Одеській області 965014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12, ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Повний текст рішення буде складений 11.08.2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Савицький С.І.