Справа № 420/17257/22
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/17257/22

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

31.03.2023 року;

Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командира (з основної діяльності) Військової частини НОМЕР_1 полковника Збройних Сил України Андрієнка Юрія Олександровича, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ командира (з основної діяльності) військової частини НОМЕР_1 полковника ЗСУ ОСОБА_2 від 29.10.2022 року №501 «Про результати службового розслідування за фактом відмови військовослужбовців батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 виконувати бойовий наказ командира десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 » в частинах, що стосуються притягнення до дисциплінарного стягнення (п. 3 зазначеного наказу), позбавлення щомісячної премії за жовтень 2022 року (п. 4 зазначеного наказу), позбавлення додаткової винагороди (п. 5 зазначеного наказу) гранатометника 1 десантно-штурмового взводу десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 матроса ЗСУ ОСОБА_1 ;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошові кошти в сумі, у якій не було здійснено виплати гранатометнику 1 десантно-штурмового взводу десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 матроса ЗСУ ОСОБА_1 , на підставі наказу командира (з основної діяльності) військової частини НОМЕР_1 полковника ЗСУ ОСОБА_2 від 29.10.2022 року №501 «Про результати службового розслідування за фактом відмови військовослужбовців батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 виконувати бойовий наказ командира десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 ».

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що позивач, матрос Збройних Сил України, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді гранатометника 1 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти.

З першої половини серпня 2022 року десантно-штурмову роту батальйону морської піхоти було направлено до Херсонської області для виконання певних бойових задач, де вона знаходилась до середини листопада 2022 року.

В листопаді 2022 року позивач дізнався про видання командиром (з основної діяльності) військової частини НОМЕР_1 наказу від 29.10.2022 року №501, яким до нього застосовано дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність, позбавлено щомісячної премії та визначено не виплачувати додаткову винагороду в місяці надходження на адресу військової частини витягу з ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 403 КК України за фактом не виконання бойового завдання.

Оспорюючи правомірність та обґрунтованість дисциплінарного стягнення, наявність в діях військовослужбовця складу дисциплінарного проступку, що виразилось у невиконанні наказу командира, позивач наголошує на тому, що з кінця вересня 2022 року десантно-штурмова рота батальйону морської піхоти знаходилась в постійному стані готовності та періодично інформувалась командиром про можливі наступні задачі. З 18 по 28 жовтня 2022 року позивач у складі десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти знаходився на бойовому завданні. До зазначеного періоду вся рота перебувала у постійному місці дислокації в Херсонській області і будь-яких розпоряджень, які можливо було сприйняти як наказ, що підлягав виконанню 02 жовтня 2022 року, командир десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти не віддавав.

При цьому, позивач зазначає, що відповідачем не було забезпечено його право на участь у службовому розслідуванні, у тому числі право на ознайомлення із підставами та матеріалами службового розслідування, надання пояснень, доказів в підтвердження своєї невинуватості тощо.

Наполягає на не доведеності відповідачем вини військовослужбовця у вчиненні дисциплінарного проступку, необґрунтованості та необ`єктивності дисциплінарного стягнення та, відповідно, на безпідставності позбавлення його у відповідному періоді премії і додаткової винагороди.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував наказ командира (з основної діяльності) військової частини НОМЕР_1 полковника ЗСУ ОСОБА_2 № 501 від 29.10.2022 «Про результати службового розслідування за фактом відмови військовослужбовців батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 виконувати бойовий наказ командира десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 » в частинах, що стосуються притягнення до дисциплінарного стягнення (п. 3 зазначеного наказу), позбавлення щомісячної премії за жовтень 2022 року (п. 4 зазначеного наказу), позбавлення додаткової винагороди (п. 5 зазначеного наказу) гранатометника 1 десантно-штурмового взводу десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 матроса ЗСУ ОСОБА_1 .

Зобов`язав військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошові кошти в сумі, у якій не було здійснено виплати гранатометнику 1 десантно-штурмового взводу десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 матроса ЗСУ ОСОБА_1 , на підставі наказу командира (з основної діяльності) військової частини НОМЕР_1 полковника ЗСУ ОСОБА_2 №501 від 29.10.2022 «Про результати службового розслідування за фактом відмови військовослужбовців батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 виконувати бойовий наказ командира десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 ».

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не дотримана процедура проведення службового розслідування в частині, яка є предметом розгляду справи і стосується позивача, не вжито всіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення, не вчинено дій, передбачених Порядком №608 та спрямованих на досягнення мети і завдань службового розслідування, а тому оскаржуваний наказ стосовно позивача є протиправним та має бути скасованим.

З огляду на неправомірність оспорюваного наказу, суд першої інстанції також визначив обґрунтованими вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату військовослужбовцю грошових коштів за жовтень 2022 року, а саме щомісячної премії та додаткової винагороди.

В апеляційній скарзі, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, Військова частина НОМЕР_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням Закону України «Про оборону України», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» і помилково не враховано, що основним розпорядчим актом військового управління в умовах повномасштабної війни є наказ або розпорядження командира (начальника), який відповідно до військових статутів України віддається на правах єдиноначальності командира військової частини (начальника установи), що містить норми, обов`язкові для виконання підлеглим.

Апелянт звертає увагу на те, що невиконання наказу чи непокора військовослужбовця наказу або розпорядженню командира (начальника), вчинена в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, здатна спричинити не тільки тяжкі наслідки, але і заподіяння смерті військовослужбовцям або іншим особам і цивільному населенню, потраплянню їх у полон, заподіянню шкоди національним інтересам України.

Факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку підтверджується матеріалами службового розслідування, в ході якого з`ясовано обставини правопорушення, встановлено вину військовослужбовця та обставини, що обтяжують відповідальність.

Апелянт наголошує на тому, що певні дефекти адміністративного акта, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків щодо його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. При цьому, позивачем не зазначено обставин, у тому числі під час службового розслідування, які б могли вплинути чи змінити рішення відповідача в частині притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Заперечуючи проти доводів і вимог апеляційної скарги, позивач наголошує на тому, що притягнення до різних видів юридичної відповідальності передбачає виконання/дотримання відмінних і самостійних (окремих) процедур, які передують ухваленню рішення про накладення певного виду стягнення.

Зокрема, питання про наявність підстав для накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях військовослужбовця є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення.

В аспекті спірних правовідносин, позивач зауважує на тому, що з`ясування обставин, які слугували підставою для службового розслідування (порушення кримінального провадження за ознаками скоєння кримінального правопорушення), не може обмежуватись лише проміжними офіційними результатами досудового розслідування (внесення відомостей до відповідного Єдиного державного реєстру).

Позивач вважає, що судом першої інстанції повно досліджено обставини справи та кожному доказу надана вірна правова оцінка, у зв`язку із чим суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність численних порушень апелянтом законного порядку проведення службового розслідування, законних прав позивача, що виразилось у не повідомленні останнього із призначенням службового розслідування, не забезпеченні можливості військовослужбовцю надати пояснення з приводу встановленого правопорушення, а також підтвердити свою невинуватість.

Позивач наполягає на тому, що за встановленими обставинами в цій справі визначаються не просто дефекти адміністративних актів, а такі порушення апелянтом процедури їх прийняття, що вплинули на зміст оспорюваного наказу. Ці порушення не носять суто формальний характер, а є фундаментальними і які призвели до грубих порушень прав позивача та неправомірних наслідків у вигляді безпідставного притягнення його до дисциплінарної відповідальності, позбавлення частини грошового забезпечення. Позивач впевнений, що, дотримавшись передбаченої законом процедури проведення службового розслідування та з`ясувавши повні обставини спірного правопорушення і пересвідчившись у відсутності доказів доведення позивачу бойового наказу 02.10.2022 року, за результатом розслідування відповідач прийняв би інше рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.04.2022 року №100, на підставі наказу від 22.04.2022 року №64-РС, матроса ОСОБА_1 , водія управління роти снайперів, призначено на посаду стрільцем санітаром десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти ВОС 100915М/658-шпк «матрос».

03.10.2022 року командиром батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_3 подано командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт, в якому повідомлено про відмову 02.10.2022 року деякого особового складу десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у тому числі стрільця-санітара 3 десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти старшого матросу ОСОБА_1 , виконувати бойовий наказ командира роти.

19.10.2022 року страшим оперативним черговим відділення напрямків командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_4 одержано від т.в.о. командира десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_5 пояснення, в яких останній зазначив, що 02.10.2022 року ним видано бойовий наказ особовому складу десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 . Деякий особовий склад вказаної роти у кількості 39 осіб відмовились від виконання бойового наказу. Зі слів військовослужбовців, причиною цьому послужили відсутність сил та засобів для виконання 02.10.2022 року вищезазначеного наказу.

21.10.2022 року страшим оперативним черговим відділення напрямків командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_4 одержано від командира батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 пояснення, в яких останній зазначив, що 02.10.2022 року 40 (сорок) військовослужбовців десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 відмовились виконувати бойовий наказ командира цієї роти згідно бойового розпорядження командира БМЛ В/в/ч НОМЕР_1 №640/281/178ДСК від 04.10.2022 року, який 02.10.2022 року усно доведено особовому складу десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти.

Також, 20.10.2022 року та 21.10.2022 року страшим оперативним черговим відділення напрямків командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_4 одержано від військовослужбовців десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 : ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , пояснення, в яких:

ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 пояснили, що станом на 02.10.2022 року перебували на лікуванні та не одержували і не відмовлялись від виконання бойових наказів;

ОСОБА_8 , ОСОБА_7 зазначили, що перебували на місці дислокації та не відмовлялись від виконання бойового наказу.

ОСОБА_10 зазначив, що 02.10.2022 року знаходився на місці зосередження та йому не був доведений бойовий наказ.

ОСОБА_11 по суті заданих питань зазначив, що не відмовлявся від виконання бойового наказу, проте не міг його виконати у зв`язку із відсутністю відповідних засобів.

ОСОБА_13 зазначив, що 01.10.2022 року потрапив у ДТП та отримав пошкодження, внаслідок чого 02.10.2022 року не міг виконати бойовий наказ командира ДШР БМП.

22.10.2022 року командиром батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_14 разом із рапортом т.в.о. командира десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_15 від 21.10.2022 року подано командиру батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 Довідку, в яких повідомлено про перебування 02.10.2022 року військовослужбовців, у тому числі матроса ОСОБА_1 , у районі зосередження десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2022 року №1106, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини посадових осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною його вчинення, призначено службове розслідування за фактом відмови військовослужбовців батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 виконувати бойовий наказ командира десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 .

29.10.2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 затверджено Акт службового розслідування, за висновком якого знайшов своє підтвердження факт можливої протиправної діяльності деяких військовослужбовців десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 .

Зокрема, за висновком службового розслідування, за порушення вимог статтей 4, 6 Закону України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України», статтей 11, 16 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», стрільця санітара 3 десантно-штурмового взводу матроса ОСОБА_1 слід притягнути до дисциплінарної відповідальності, накласти дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність», позбавити премії за жовтень місяць 2022 року, не виплачувати додаткову винагороду за жовтень місяць 2022 року.

Так, згідно акту, під час службового розслідування на підставі рапорту, довідки, письмових пояснень командира батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 , письмових пояснень т.в.о. командира десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження факт невиконання 02.10.2022 року бойового завдання окремими військовослужбовцями, у тому числі стрільцем-санітаром 3 десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти старшого матросу ОСОБА_1 .

В акті службового розслідування зазначено, що грубі порушення позивачем своїх обов`язків як військовослужбовця десантно-штурмової роти батальйону піхоти військової частини НОМЕР_1 та неналежне виконання військовослужбовцем службових обов`язків призвели до можливого скоєння кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 403 КК України.

Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина військовослужбовця десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 матроса ОСОБА_1 виражається в формі прямого умислу, порушення та недотримання ним вимог абз. 2 статті 3, абз. 1, 5 статті 4, частин 1, 2 статті 6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Обставинами, що обтяжують вину матроса ОСОБА_1 , є скоєння правопорушення під час дії воєнного стану в Україні, введеного на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022.

Обставинами, що пом`якшують вину матроса ОСОБА_1 , є подальше виконання бойового наказу та перебування з 18.10.2022 року в зоні бойових дій.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2022 року №501, враховуючи висновки службового розслідування, за порушення вимог статтей 4, 6 Закону України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України», статтей 11, 16 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», зокрема, стрільця-санітара 3 десантно-штурмового взводу матроса ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність» (пункт 3 наказу);

визначено помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи відповідно до абзацу 3 пункту 5 розділу ХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженого наказом міністра оборони України від 07.06.2018 року №260, позбавити щомісячної премії за жовтень місяць 2022 року, зокрема, стрільця-санітара 3 десантно-штурмового взводу матроса ОСОБА_1 (пункт 4 наказу);

визначено помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи відповідно до підпункту 9.9 пункту 9 Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29 не виплачувати додаткову винагороду за жовтень місяць 2022 року, зокрема, стрільцю-санітару 3 десантно-штурмового взводу матроса ОСОБА_1 (пункт 5 наказу).

Також, згідно даних Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим Територіального Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь, 18.11.2022 року до ЄРДР внесено кримінальне правопорушення за №0000199, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України «Непокора» за фактом знаходження 02.10.2022 року військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , у тому числі ОСОБА_1 , в районі населеного пункту Нова Калуга на території Херсонської області, маючи об`єктивну можливість та обов`язок виконати наказ начальника, безпідставно, відкрито відмовились виконувати бойовий наказ командира в умовах військового стану.

Не погоджуючись із обґрунтованістю та правомірністю накладення дисциплінарного стягнення та позбавлення премії і додаткової винагороди у спірному періоді, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із частинами 2, 3 вказаної статті Закону України від 25.03.1992 року №2232-XII проходження військової служби здійснюється, утому числі:

громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом;

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV.

За визначенням, наведеним статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24.03.1999 року №551-XIV, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до статтей 2, 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24.03.1999 року №551-XIV військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається, у тому числі, шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно із статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24.03.1999 року №551-XIV військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, у тому числі:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24.03.1999 року №551-XIV передбачено, що за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Відповідно до статті 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24.03.1999 року №551-XIV право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Згідно із статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24.03.1999 року №551-XIV у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24.03.1999 року №551-XIV на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема: попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби) (пункт ґ).

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV.

У статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 року №548-XIV передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, зокрема, обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 року №548-XIV визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статтей 26, 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 року №548-XIV військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Аналізуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що військова служба є державною службою особливого характеру, реалізація якої досягається професійною діяльністю громадян України, які проходять військову службу, а також дотриманням військовослужбовцями військової дисципліни, у тому числі, але без виключення, неухильним виконанням вимог статутів Збройних Сил України та наказів командирів.

Сумлінне, точне і з дотриманням визначеного строку виконання відданого командиром наказу є прямим обов`язком підлеглого військовослужбовця, крім випадків віддання явно злочинного наказу чи розпорядження.

У зв`язку із чим, апеляційний суд вважає, що, реагуючи на невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків чи порушення військовослужбовцем військової дисципліни, вживаючи заходи дисциплінарного стягнення у таких випадках, командир діє правомірно, з дотриманням вимог закону та Статутів Збройних Сил України.

Одночасно, слід враховувати, що відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24.03.1999 року №551-XIV на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно із статтями 84, 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24.03.1999 року №551-XIV прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Статтею 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24.03.1999 року №551-XIV визначено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений Міністерством оборони України від 21.11.2017 року №608.

За визначенням, наведеним у пункті 2 Розділу ІІ Порядку від 21.11.2017 року №608, службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно із пунктом 3 розділу ІІ Порядку від 21.11.2017 року №608 службове розслідування проводиться для встановлення:

неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;

ступеня вини військовослужбовця;

порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;

причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;

причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Відповідно до пунктів 1, 3, 8, 9 Розділу ІІІ Порядку від 21.11.2017 року №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Пунктом 1 Розділу ІV Порядку від 21.11.2017 року №608 передбачено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Згідно із пунктом 2 Розділу ІV Порядку від 21.11.2017 року №608 особи, які проводять службове розслідування, мають право, у тому числі:

запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування);

отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані);

з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування;

отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України.

Згідно із пунктом 3 Розділу ІV Порядку від 21.11.2017 року №608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

знати підстави проведення службового розслідування;

бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;

відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;

з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень;

порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;

висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;

ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);

оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Згідно із пунктами 1, 5, 6 Розділу V Порядку від 21.11.2017 року №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 6 Розділу VІ Порядку від 21.11.2017 року №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Примірники акта службового розслідування надсилаються службовим особам, яких стосуються наведені у висновку пропозиції, та до відповідних структурних підрозділів органів військового управління.

За зверненням військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, йому надається завірена копія акта службового розслідування або витяг з акта, в частині, що його стосується, за умови, що вони не містять інформації з обмеженим доступом.

Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Акт службового розслідування разом з усіма матеріалами оформлюється окремою справою або долучається до документів відповідної номенклатурної справи.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Разом з цим, одночасно слід врахувати, що відповідно до пунктів 35, 36 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 року №548-XIV накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Згідно із пунктом 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 року №548-XIV військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Таким чином, уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню дисциплінарному правопорушенню, встановлення ступеня вини військовослужбовця, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення, є комплексним заходом службового розслідування.

Мета службового розслідування досягається всебічністю, повнотою, своєчасністю, об`єктивністю та додержанням законодавства України під час його проведення.

Всебічним, повним, об`єктивним і таким, що проведено з дотриманням вимог законів, вважатиметься службове розслідування, яке підтверджує фактичні обставини неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення, встановлені на підставі зібраних доказів правопорушення і пояснень військовослужбовця стосовно обставин правопорушення та інших осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення.

Виходячи з обставин цієї адміністративної справи, колегія суддів враховує, що у цій справі не оспорюється законність усного бойового наказу, відданого 02.10.2022 року командиром десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 особовому складу цієї роти, в якій позивач проходить військову службу.

Повторюючись, колегія суддів звертає увагу, що в силу приписів статті 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України відданий командиром наказ не підлягає обґрунтуванню та має наслідок прямого обов`язку підлеглого військовослужбовця (групи військовослужбовців) його виконати сумлінно, точно та у встановлений строк.

Оспорюваним же у цій справі є факт відмови позивача у виконанні відданого 02.10.2022 року командиром роти бойового наказу та наявність в діях військовослужбовця складу дисциплінарного проступку.

З огляду на матеріали службового розслідування і які були враховані під час накладення на позивача дисциплінарного стягнення, колегія суддів враховує, що повідомлені т.в.о. командиром десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_5 обставини у письмових поясненнях від 19.10.2022 року не містять інформації про відмову стрільця-санітара 3 десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти старшого матросу ОСОБА_1 у виконанні відданого 02.10.2022 року ним усного бойового наказу.

Не містить даних про відмову стрільця-санітара 3 десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти старшого матросу ОСОБА_1 у виконанні відданого 02.10.2022 року командиром десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_5 бойового наказу і повідомлені обставини у письмових поясненнях командира батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 21.10.2022 року.

Не знаходить свого підтвердження відмова стрільця-санітара 3 десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти старшого матросу ОСОБА_1 у виконанні відданого 02.10.2022 року командиром десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_5 бойового наказу і Довідка, складена 22.10.2022 року командиром батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_14 , та рапорт т.в.о. командира десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_15 від 21.10.2022 року, оскільки ці матеріали містять лише інформацію про деяких військовослужбовців, у тому числі позивача, які перебували 02.10.2022 року у районі зосередження десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 .

Відсутні підтвердження факту відмови стрільця-санітара 3 десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти старшого матросу ОСОБА_1 у виконанні відданого 02.10.2022 року командиром десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_5 бойового наказу і у поясненнях, наданих в письмовій формі 20.10.2022 року та 21.10.2022 року військовослужбовцями вищевказаної роти: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

На переконання апеляційного суду, наявність інформації про перебування деяких військовослужбовців у відповідному місці дислокації та віддання командиром роти бойового наказу достеменно не доводить факт відмови конкретно позивача у виконанні бойового завдання.

Додане до матеріалів службового розслідування повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2022 року №112/673 до Державного бюро розслідування, Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону та Військової служби правопорядку також не містить інформації про факт відмови позивача у виконанні бойового завдання. Відповідний перелік військовослужбовців у цьому повідомленні не містить даних стосовно позивача.

У зв`язку із чим, що зібрані матеріали службового розслідування, а також інформація, повідомлена у письмових поясненнях інших військовослужбовців, яким можуть бути відомі обставини правопорушення, не підтверджують відмову позивача у виконанні бойового завдання, а також конкретно не вказують на вчинення (допущення) ним дисциплінарного проступку.

Не доводиться факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку і його поясненнями. Як свідчать обставини справи, відповідачем не було заслухано, одержано, а також вжито заходів, у тому числі шляхом повідомлення про проведення службового розслідування, задля одержання від військовослужбовця пояснень з приводу повідомленого командиром правопорушення.

На переконання апеляційного суду, службове розслідування не відповідає критеріям всебічності, повноти та об`єктивності і, відповідно, не доводить наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку.

У зв`язку із чим, колегія суддів вважає, що не підтвердження фактичних обставин неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення, на підставі зібраних доказів, свідчить про необґрунтованість застосування дисциплінарного стягнення та наявність підстав для скасування наказу відповідача в оспорюваній частині.

Відповідно до абзацу 3 пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260, військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром.

Відповідно до пунктів 1, 2, 2-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої зазначеною постановою, Міністр оборони України видав Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, підпунктом 9.7 пункту 9 якого установлено до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 та 30 000 не включати військовослужбовців, які: відмовилися виконувати бойові накази (розпорядження) - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення, оголошене наказом командира (начальника).

Таким чином, позбавлення військовослужбовця премії, додаткових винагород поставлено у пряму залежність від скоєння ним дисциплінарного правопорушення та накладення дисциплінарного стягнення, обґрунтованість чого не знайшло своє підтвердження.

Виходячи з наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування пунктів 4, 5 оспорюваного наказу відповідача, як похідних (прямий наслідок) від неправомірного накладення на позивача дисциплінарного стягнення.

Стосовно доводів скаржника про передачу відповідачем матеріалів службової перевірки до Територіального управління Державного бюро розслідувань та внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за частиною 4 статті 402 КК України відносно позивача, колегія суддів зазначає, що в межах даної адміністративної справи перевірці підлягає наказ відповідача з дотриманням завдань/критеріїв, передбачених у статті 2 КАС України. Тоді як факт не виконання військовослужбовцем наказу командира, що може становити склад кримінального правопорушення, підлягає перевірці у відповідному кримінальному провадженні і може мати наслідок окремого, ніж дисциплінарного, виду відповідальності.

З огляду на те, що висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права і обставинам справи, доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв