Справа № 120/3338/23
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3338/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйова Інна Анатоліївна

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

04 вересня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 до звернулась Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просила суд:

- скасувати рішення №00 від 12.01.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком ;

- зобов`язати зарахувати до загального страхового стажу період роботи з 01.10.1992 р. по 09.07.1996 р., з 10.07.1996 р. по 17.09.2003 р. у ТОВ "Троянда ЛТД" та період навчання за атестатом №2168 з 01.10.1979 р. по 25.07.1981 р. в ПТУ "Вінницького обласного (міського) управління побутового обслуговування населення" та призначити пенсію за віком з 05.01.2023.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.05.2023 позов задоволено частково, ухвалено:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду у Хмельницькій області №00 від 12.01.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу періоди роботи з 10.07.1996 року по 17.09.2003 року;

- в решті позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позову, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.05.2023 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідальність за ведення трудових книжок несе не працівник, а керівник підприємства або відповідальна за це особа відділу кадрів. Тому, окремі недоліки у оформленні записів у трудовій книжці не можуть слугувати належною підставою для неврахування у складі страхового стажу позивача періоду з 01.10.1992 по 09.07.1996.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.05.2023 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що записи про роботу в період з 01.10.1992 по 09.07.1996 при звільненні не завірені печаткою, а отже правомірно не зараховані до стажу позивача. Довідка долучена до матеріалів справи від 13.02.2023 не надавалась до пенсійного органу, а отже їй не надано оцінку при прийнятті спірного рішення.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2023, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 05.01.2023 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

За наслідком розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області прийнято рішення №00 від 12.01.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу. Зокрема, у рішенні вказано, що страховий стаж позивачки становить 19 років 1 місяць 2 дні, тоді як у достатній стаж для призначення пенсії складає 29 років. До страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності:

- з 01.10.1992 по 09.07.1996, оскільки відсутня печатка та підпис відповідальної особи, яка вносила запис про звільнення з роботи;

- 10.07.1996 по 17.09.2003, оскільки наявні порушення в хронології записів про роботу, а з 01.01.2000 відсутня інформація про сплату страхових внесків.

- період навчання з 01.10.1979 по 25.07.1981 в ПТУ "Вінницького обласного (міського) управління побутового обслуговування населення" за атестатом №2168, оскільки в дипломі відсутній рік закінчення, а в трудовій книжці номер та дата видачі диплому дописані іншим чорнилом.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивачка звернулась до суду із позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що записи у трудовій книжці позивача підтверджують її період роботи з 10.07.1996 по 17.09.2003, а тому вказаний з період підлягає зарахуванню до стажу.

Водночас, жоден із записів в трудовій книжці за період з 01.10.1992 по 09.07.1996 не засвідчено, ані підписом, ані печаткою підприємства, на якому працювала позивачка. Атестат №2168 не містить рік закінчення, а довідка від 13.02.2023, що долучена до матеріалів справи та яка, на думку позивачки, підтверджує періоди навчання, судом не взята до уваги, оскільки видана після прийняття оскаржуваного рішення та не надавалась до пенсійного органу. Відтак, період навчання з 01.10.1979 по 25.07.1981та період роботи з 01.10.1992 по 09.07.1996 правомірно не зараховано до страхового стажу позивача.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (Закон 1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 29 років з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (Порядок №22-1), заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно із п.2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, серед іншого, такі документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно із ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 р. затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (Інструкція).

Пунктом 4.1 Інструкції визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Варто зауважити, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших документах, за внесення яких вона не була відповідальна. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала особа у той чи інший період роботи, за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу. Зазначене дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17.

Порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді незарахування до страхового/трудового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки або зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Крім того, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси застрахованої особи, зокрема, право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 23 березня 2020 року у справі №535/1031/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №414/736/17, від 20 березня 2019 року у справі №688/947/17, від 27 березня 2018 року у справі №208/6680/16-а.

Встановлено, що записи у трудовій книжці позивача про період роботи з 10.07.1996 по 17.09.2003 не містять виправлень, закреслень та є чітким.

Водночас, у трудовій книжці позивача наявні записи про прийняття на роботу з 01.10.1992 в "Винницкое государственное предприятие бытового обслуживания Троянда" та про звільнення з 09.07.1996 з цієї роботи, які не засвідчені ані печаткою, ані підписом підприємства.

Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, відсутність підпису та печатки на жодній із записів про роботу в період з 01.10.1992 по 09.07.1996 не є формальною опискою, адже факт прийняття/звільнення особи має бути засвідчений записами в трудовій книжці, які посвідчені підписом посадової особи та печаткою.

При цьому, позивачем не надано інших доказів, які б підтверджували факт роботи позивачки з 01.10.1992 по 09.07.1996 у "Винницкое государственное предприятие бытового обслуживания Троянда", або доказів реорганізації чи ліквідації підприємства.

Таким чином, з огляду на надані позивачем пенсійному органу документи період роботи з 10.07.1996 року по 17.09.2003 підлягає до зарахуванню страхового стажу позивача, а період з 01.10.1992 по 09.07.1996 - ні.

Відповідно до п. 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Отже, період навчання підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

На підтвердження необхідності зарахування до її страхового стажу періоду навчання з 01.10.1979 по 25.07.1981 позивач подала до пенсійного органу атестату №2168.

При цьому, у атестаті №2168 не вказано рік закінчення навчання.

Довідка від 13.02.2023, що долучена до матеріалів справи та яка, на думку позивачки, підтверджує періоди навчання, обґрунтовано не взята до уваги судом першої інстанції, оскільки видана після прийняття оскаржуваного рішення та не надавалась до пенсійного органу, а отже такій не надавалась оцінка.

Таким чином, відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивача вказаного періоду навчання.

Враховуючи, що період з 10.07.1996 по 17.09.2003 безпідставно не зараховано до стажу та відсутність відомостей стосовно загального стажу позивачки із урахуванням зарахованого стажу, суд позбавлений можливості визначити чи достатньо такого для призначення пенсії, а отже позовна вимога про зобов`язання призначити пенсію не підлягає задоволенню.

Водночас, колегія суддів зауважує, що позивач має право повторно звернутись до пенсійного органу за призначенням пенсії, подавши усі наявні у неї документи.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.