Справа № 520/22879/23
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

30 серпня 2023 р. Справа № 520/22879/23

Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши адміністративний позов Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області до Північно-східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування акту та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області, з адміністративним позовом до Північно-східного офісу Держаудитслужби, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати акт про неможливість проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області за період з 01.01.2019 по 30.04.2023 Північно-східного офісу Держаудитслужби, а також визнати протиправним та скасування рішення Північно-східного офісу Держаудитслужби про проведення ревізії в період з 08.08.2023 по 21.08.2023;

- зобов`язати посадових осіб Північно-східного офісу Держаудитслужби скласти та направити на адресу Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області акт ревізії фінансово - господарської діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області за період з 01.01.2019 по 30.04.2023.

Вирішуючи питання, викладені у ч.1 ст.171 КАС України, суд вважає, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно положень частини 2 ст. 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

В даній позовній заяві позивач оскаржує акт Північно-східного офісу Держаудитслужби від 08.08.2023р. про неможливість проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області за період з 01.01.2019 по 30.04.2023, в зв`язку з перешкоджанням у проведенні ревізії.

Відповідно до п. 3 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. № 550 ( із змінами) акт ревізії - документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення до акта ревізії (за їх наявності) та висновки до них є невід`ємною частиною акта.

Відповідно до п. 23 Порядку у разі відсутності бухгалтерського обліку на об`єкті контролю, недопущення посадових осіб органу державного фінансового контролю або залученого фахівця до проведення ревізії та ненадання необхідних для перевірки документів, наявності інших об`єктивних і незалежних від органу державного фінансового контролю обставин, що унеможливлюють або перешкоджають проведенню ревізії, посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує акт про неможливість проведення ревізії із зазначенням відповідних причин, який надається об`єкту контролю одним із способів, визначених у пункті 39 цього Порядку, та долучається до матеріалів ревізії.

У разі усунення таких обставин ревізія за рішенням керівника органу державного фінансового контролю може бути завершена в установленому законодавством порядку. При цьому до її тривалості не включається строк, протягом якого ревізія фактично не проводилася. В іншому випадку ревізія не вважається проведеною і орган державного фінансового контролю має право вдруге організувати та провести ревізію об`єкта контролю, зокрема в плановому порядку, протягом того ж календарного року.

Про факти недопущення посадових осіб органу державного фінансового контролю до проведення ревізії, ненадання необхідних для перевірки документів та інші незалежні від органу державного фінансового контролю обставини, що перешкоджають проведенню ревізії, орган державного фінансового контролю інформує правоохоронні органи для вжиття заходів, передбачених законодавством.

Перешкоджання посадовим особам органу державного фінансового контролю у проведенні ревізії є підставою для застосування до об`єкту контролю санкцій, передбачених законодавством, і для притягнення керівника об`єкта контролю до визначеної законом юридичної відповідальності.

Суд зазначає, що обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер. Висновки, викладені у акті, не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Водночас певні судження контролюючого органу про певні факти є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті про неможливість проведення ревізії не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта.

У цьому випадку акт про неможливість проведення ревізії, в якому відображено опис обставин, що перешкоджають проведенню ревізії, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що акт про неможливість проведення ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, діяльність яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Акт про неможливість проведення ревізії є носієм інформації про виявлені контролюючим органом обставини, що перешкоджають проведенню ревізії, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 813/2524/17, від 10 травня 2018 року у справі № 811/119/13-а, від 16 липня 2020 року у справі № 826/4/16 та від 23 вересня 2020 року у справі № 640/2911/19, від 13 квітня 2022 року у справі № 826/13923/17.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи правову природу акта, складеного за наслідками здійсненого Північно-східного офісу Держаудитслужби контролю, суд не вбачає перешкод для поширення на спірні правовідносини вищенаведеної правозастосовної практики Верховного Суду, відповідно до якої акт перевірки не визнається правовим актом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, та відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС України.

Отже, суд приходить до висновку, що вимоги про оскарження акту про неможливість проведення ревізії не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Решта позовних вимог є пов`язана з вимогами про визнання протиправним та скасування акту про неможливість проведення ревізії та залежить від їх розгляду.

У той же час, згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постановах від 22 березня 2018 року у справі № П/9901/135/18, від 31 січня 2019 року у справі № 9901/56/19, від 27 червня 2019 року у справі № 9901/920/18, поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявності правових підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 19, 47, 170, 248, 256, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області до Північно-східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування акту та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити, що заявлені вимоги не підлягають судовому розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Рубан В.В.