Справа № 160/15904/23
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
УСТАНОВИВ:
05.07.2023 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком з врахуванням заробітної плати, отриманої за період з 01.06.1991 по 31.12.1993 відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № Б-161 від 31.05.2021 та періоду роботи з 01.06.1981 по 22.10.1981 до загального стажу;
- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з врахуванням заробітної плати, отриманої за період з 01.06.1991 по 31.12.1993 відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №Б-161 від 31.05.2021 та періоду роботи з 01.06.1981 по 22.10.1981 до загального стажу, починаючі з 24.04.2022.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 05.07.2023 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 06.07.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 06.07.2023 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зокрема:
- пенсійної справи позивача;
- заяви позивача про перерахунок пенсії від 09.05.2023 року;
- відомості/інформацію щодо зарахування спірного періоду роботи позивача з 01.06.1981 по 22.10.1981, із зазначенням таких підстав;
- відомості/інформацію щодо відмови відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача за віком з врахуванням заробітної плати, отриманої за період з 01.06.1991 по 31.12.1993 відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №Б-161 від 31.05.2021, із зазначенням таких підстав;
- листи/відмови (рішення)Пенсійного органу на звернення позивача щодо здійснення такого перерахунку пенсії та інші докази щодо суті спору.
29.08.2023 року відповідачем через підсистему Електронний суд подано відзив на позовну заяву позивача.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 04.09.2023 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що позивач отримає пенсію за віком з 24.04.2022 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
09.05.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою щодо перерахунку його пенсії за віком з врахуванням заробітної плати, отриманої за період з 01.01.1989 року по 31.12.1993 року відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № Б-161 від 31.05.2021 та періоду роботи з 01.06.1981 року по 22.10.1981 року до загального стажу.
Крім того в відповіді зазначено, що йому перерахована пенсія з урахуванням заробітної плати з 01.01.1989 року по 31.12.1993 року, але заробітна плата за період з червня 1991 по грудень безпідставно зарахована «0».
Вважає відмову позивача в перерахунку йому пенсії протиправною, а його права порушеними, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із цією позовною заявою.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що за заявою від 26.04.2022 року, позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) з 24.04.2022 року.
Згідно частини 3 статті 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Відповідач вказує, що до заяви про призначення пенсії позивачем було надано довідку про заробітну плату від 31.05.2021 року №Б-161 за період роботи на заводі "Кварцит" з 01.01.1989 року по 31.12.1993 року, яку видано архівним відділом виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області.
Довідка про заробітну плату від 31.05.2021 року №Б-161, з метою підтвердження зазначених в ній відомостей первинними документами, було направлено до управління контрольно-перевірочної роботи.
За результатами проведеної перевірки складено акт від 06.04.2023 року №0400-011006-01/5788 та пенсійну справу переглянуто з 24.04.2022 року (дати призначення).
Таким чином, відповідач вказує, що страховий стаж позивача складає 40 років 7 місяців 5 днів (зарахований по 31.03.2022 року).
Загальний розмір пенсії з 24.04.2022 року складає 3644,45 грн., з 01.03.2023 року 3744,45 грн.
Належні пенсійні виплати було нараховано на додаткову відомість травня поточного року.
Згідно статті 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637) передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Записи про прийом та звільнення з роботи повинні проводитись у відповідності із вимогами Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, а також раніше діючої Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №58, Інструкція №162).
Відповідно пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, вказують, що до загального страхового стажу позивача не було зараховано період роботи з 01.06.1981 року по 22.10.1981 року, оскільки запис в трудову книжку НОМЕР_1 від 12.02.1980 року, за вищезазначений період внесено з порушенням Інструкції № 58, а саме: запис про звільнення не завірено печаткою підприємства.
Для зарахування до страхового стажу періоду з 01.06.1981 по 22.10.1981, що не зарахований за трудовою книжкою, необхідно надати інші документи, які містять відомості про зазначений період роботи.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач 26 квітня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо призначення пенсії за віком згідно наданих документів.
Для призначення пільговий пенсії позивачем були надані такі документи:
трудова книжка НОМЕР_1 ;
архівна довідка № Б-161 від 31.05.2021, виданої виконкомом Покровської міської ради Дніпропетровської області, в якій зазначена заробітна плата за період моєї роботи з 01.01.1989 по 31.12.1993 на заводі «Кварцит».
За заявою від 26.04.2022 року, позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058) з 24.04.2022 року.
09.05.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою щодо перерахунку його пенсії за віком з врахуванням заробітної плати, отриманої за період з 01.01.1989 року по 31.12.1993 року відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № Б-161 від 31.05.2021 та періоду роботи з 01.06.1981 року по 22.10.1981 року до загального стажу.
Окрім того, позивачу стало відомо, що Пенсійним органом при призначенні йому пенсії не було зараховано заробітну плату, отриману за період з 01.06.1991 року по 31.12.1993 року відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № Б-161 від 31.05.2021, виданої виконкомом Покровської міської ради Дніпропетровської області.
Позивач вважає таку відмову в перерахунку пенсії незаконною та протиправною, а своє право порушеним.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-IV).
Частиною першою ст.9 Закону України № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3)пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 44 Закону №1058-VI визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Факту подання позивачем заяви про перерахунок пенсії суд не встановив. Звернення до відповідача в межах заявлених спірних правовідносин стосувалося права на інформацію щодо роз`яснення обчисленого стажу під час призначення пенсії.
Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок), визначений перелік документів, які подаються для призначення пенсії за віком, серед яких за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Згідно з п.2.10 Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Отже, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року, тобто для вірного обчислення страхового стажу особи, є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Згідно з абзацом першим ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 3 ст.24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Отже, після повного розрахунку роботодавця з державою ці місяці будуть зараховані до страхового стажу застрахованої особи та зможуть реалізовуватись пенсійні права найманих працівників.
До дати набрання чинності Законом України №1058-IV, а саме до 01.01.2004 стаж вимірювався часом роботи - трудовий стаж. Так відповідно до норм Закону СРСР Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР, який набрав чинності 15.05.1990, норм Закону України Про пенсійне забезпечення, що набрав чинності 01.01.1992 та в редакції Закону від 11.02.1998, що діяла станом на 18.08.1999 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Тобто, відомостями за період до вказаної дати для підтвердження стажу осіб відповідач в межах наявної компетенції не має.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Згідно із матеріалами справи позивач 26 квітня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо призначення пенсії за віком згідно наданих документів.
Для призначення пільговий пенсії позивачем були надані такі документи:
Трудова книжка НОМЕР_1 ;
Архівна довідка № Б-161 від 31.05.2021, виданої виконкомом Покровської міської ради Дніпропетровської області, в якій зазначена заробітна плата за період моєї роботи з 01.01.1989 по 31.12.1993 на заводі «Кварцит».
За заявою від 26.04.2022 року, позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058) з 24.04.2022 року.
09.05.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою щодо перерахунку його пенсії за віком з врахуванням заробітної плати, отриманої за період з 01.01.1989 року по 31.12.1993 року відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № Б-161 від 31.05.2021 та періоду роботи з 01.06.1981 року по 22.10.1981 року до загального стажу.
Окрім того, встановлено, що Пенсійним органом при призначенні позивачу пенсії не було зараховано заробітну плату, отриману за період з 01.06.1991 року по 31.12.1993 року відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № Б-161 від 31.05.2021, виданої виконкомом Покровської міської ради Дніпропетровської області.
Отже, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем при призначенні пенсії позивачу не було зараховано заробітну плату, отриману за період з 01.06.1991 року по 31.12.1993 року відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № Б-161 від 31.05.2021, виданої виконкомом Покровської міської ради Дніпропетровської області.
Судом також встановлено, що під час судового розгляду відповідачем також проводилася перевірка необхідних відомостей для вирішення питання щодо призначення пенсії позивачу, що вбачається з наданий відповідачем довідок та Акту перевірки.
Однак, суд не погоджується із такою позицією відповідача, з огляду на таке.
Відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058- ІV (далі - Закон № 1058-ІV) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу.
За бажанням пенсіонера таза умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або у разі відсутності після 01 липня 2000 року 60 місяців страхового стажу, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року незалежно від перерв.
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю І групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абзац п`ятий частини першої статті 40 Закону № 1058-ІУ).
З вище наведеного можна зробити висновок, що врахування заробітної плати за період до 01 липня 2000 року здійснюється на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління ПФУ 25.11.2005 року № 22-1.
За змістом пункту 2.1 Порядку № 22-1, за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок) довідка про заробітну плату особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей, та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступниками або архівними установами.
Отже, обов`язковою умовою для обчислення пенсії, з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року, є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 березня 2015 року по справі № 21-1 Іаі5 та постанові Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі № 766/6029/17 (№ К/9901/1184/17).
Згідно матеріалів справи, надана позивачем довідка № Б-161 від 31.05.2023 про заробітну плату за період з 01.01.1989 року по 31.12.1993 року, виданої виконкомом Покровської міської ради Дніпропетровської області містить назви первинних документів, на підставі яких їх видано.
У довідці зазначено, що її видано на підставі архівних даних: Ф.80., оп1(ОС), спр.272, арк.. 86, спр.301, арк.177, спр.320, арк.90, спр.347, арк..72
Пунктом 2 частини 1 статті 64 Закону року №1058-VІ встановлено, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: проводити планові та позапланові перевірки у порядку, передбаченому законом.
У свою чергу згідно з вимогами статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія.
У разі сумніву в розмірі заробітної плати, яка враховується при обчисленні пенсії, відповідач мав право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
За умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.
Відповідач актом, складеним за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії № 0400-011006-1/1578 від 06.04.023 року фактично не заперечує достовірність та обґрунтованосте видачі спірної довідки № Б-161 від 31.05.2021. року.
Відсутність розшифровки кодів видів нарахувань заробітної плати та відсутність в особових рахунках заробітної плати одиниць нарахування заробітної плати не може бути підставою для виключення певного періоду заробітної плати, оскільки працівник не може відповідати за правильність, повноту оформлення та належний порядок ведення особових карток по заробітної платі з вини адміністрації підприємства.
Щодо відмови Пенсійного органу у зарахуванні періоду роботи з 01.06.1981 по 22.10.1981 р.р. до загального стажу, слід зазначити про таке.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На час заповнення вказаного запису в трудовій книжці діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від. 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 №412.
Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.
Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.
Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.
Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 13 вказаної постанови «Про трудові книжки робітників та службовців» при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.
При цьому, відповідно до пункту 18 вказаної постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.
Згідно матеріалів справи, надана позивачем трудова книжка НОМЕР_1 від 12.02.1980 року та спірний запис, який міститься у ній, щодо спірного періоду роботи, та самі ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.
Вказана позиція кореспондується з нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року, відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.
З аналізу наведених норм, можна дійти до висновку, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, відсутність печатки на записи про звільнення в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу.
Крім того зазначаю, що незарахування позивачеві спірного стажу суперечитиме принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Позивач має право на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки.
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Відсутність печатки на записи про звільнення в трудової книжки не може бути підставою для виключення певного періоду роботи з трудового стажу, що дає мені право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
У цьому випадку, судом встановлено, що записи про трудову діяльність в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку з чим неповністю зазначена дата наказу на звільнення в записі трудової книжки, не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи до страхового стажу.
Доказів визнання недостовірним запису у трудовій книжці щодо періоду роботи позивача з 01.06.1981 року по 22.10.1981 року відповідачем не надано, а тому його передчасно не було взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.
Враховуючи наведене, слід дійти до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при розгляді заяви позивача про перерахунок пенсії щодо врахуванням заробітної плати, отриманої за період з 01.06.1991 по 31.12.1993 відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № Б-161 від 31.05.2021 та періоду роботи з 01.06.1981 по 22.10.1981 до загального стажу, діяло не на підставі та не у спосіб передбачений Конституцією та законами України.
Отже, відповідачем з огляду на вищевказані критерії не враховано усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком з врахуванням заробітної плати, отриманої за період з 01.06.1991 по 31.12.1993 відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № Б-161 від 31.05.2021 та періоду роботи з 01.06.1981 по 22.10.1981 до загального стажу.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з врахуванням заробітної плати, отриманої за період з 01.06.1991 по 31.12.1993 відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №Б-161 від 31.05.2021 року та періоду роботи з 01.06.1981 року по 22.10.1981 року до загального стажу, починаючи з 24.04.2022 року.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 1073,60 гривень.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_2 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 04.09.2023 року.

Суддя В.В. Ільков