Справа № 520/6691/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 р.Справа № 520/6691/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 року, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., м. Харків, повний текст складено 05.04.23 року у справі № 520/6691/23

за позовом ОСОБА_1

до Конкурсної комісії з добору членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України

треті особи Уповноважений Верховної Ради України з прав людини , Національне агентство з питань запобігання корупції

про протиправними та скасування рішень, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_2 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Конкурсної комісії з добору членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, треті особи Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Національне агентство з питань запобігання корупції. в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Конкурсної комісії з добору членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо неоприлюднення не пізніше п`яти робочих днів після отримання інформації про осіб, які подали заяви про намір бути призначеними членом ВККСУ, в тому числі, інформації про ОСОБА_1 , разом із копіями поданих документів (крім документів, передбачених пунктами 3,7,8 частини дванадцятої статті 95 Закону) на офіційному веб-сайті ВРП, та зобов`язати Конкурсну комісію з добору членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України вчинити певні дії: оприлюднити інформацію про осіб, які подали заяви про намір бути призначеними членом ВККСУ, в тому числі, інформацію про ОСОБА_1 , разом із копіями поданих документів (крім документів, передбачених пунктами 3, 7, 8 частини дванадцятої статті 95 Закону) на офіційному веб-сайті ВРП;

- визнати протиправним та скасувати рішення Конкурсної комісії з добору членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, що оформлене протоколом її засідання від 20 грудня 2022 року, щодо допуску до участі у другому етапі конкурсу на посаду члена ВККСУ 64 осіб;

- визнати протиправним та скасувати рішення Конкурсної комісії з добору членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, що оформлене протоколом її засідання від 15 березня 2023 року, щодо рекомендації переліку 32 кандидатів на посаду члена ВККСУ;

- зобов`язати Конкурсну комісію з добору членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України повторно провести другий етап конкурсу на посаду члена ВККСУ у передбачений Законом спосіб за критеріями доброчесності та професійної компетентності;

- вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а саме - зобов`язати Конкурсну комісію з добору членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України прийняти рішення про допуск кандидата ОСОБА_1 до другого етапу повторного конкурсу на посаду члена ВККСУ.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він брав участь у конкурсі на зайняття вакантних посад членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України. На його переконання, наявна протиправна бездіяльність Конкурсної комісії з добору членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо не оприлюднення не пізніше п`яти робочих днів після отримання інформації про осіб, які подали заяви про намір бути призначеними членом ВККСУ, в тому числі, інформації про ОСОБА_1 , разом із копіями поданих документів (крім документів, передбачених пунктами 3,7,8 частини дванадцятої статті 95 Закону) на офіційному веб-сайті ВРП. Вважає, що у протиправний спосіб не допущений до участі у другому етапі конкурсу, у зв`язку із чим вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню рішення Конкурсної комісії з добору членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, що оформлене протоколом її засідання від 20 грудня 2022 року, щодо допуску до участі у другому етапі конкурсу на посаду члена ВККСУ 64 осіб, а також рішення Конкурсної комісії з добору членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, що оформлене протоколом її засідання від 15 березня 2023 року, щодо рекомендації переліку 32 кандидатів на посаду члена ВККСУ.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Конкурсної комісії з добору членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, треті особи: Уповноваженний Верховної Ради України з прав людини, Національне агентство з питань запобігання корупції про протиправними та скасування рішень, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 , не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Просив розглянути скаргу без його участі.

В обґрунтування вимог скарги посилався на те, що оскаржувана ухвала суду підлягає обов`язковому скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції за наступними підставами: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. Зазначає, що юрисдикція судів поширюється на будь - який юридичний спір. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Вважає, що суд першої інстанції протиправно зазначив у оскаржуваній ухвалі, що його вимоги взагалі не підлягають судовому оскарженню.

Національне агентство з питань запобігання корупції подало письмові пояснення у даній справі, які просило врахувати та здійснити розгляд справи без участі його представника.

Крім того, від імені позивача на електронну пошту суду апеляційної інстанції надійшов лист, який не містив кваліфікований електронний підпис, в якому зазначено про підтримання апеляційної скарги та прохання розгляду справи без участі позивача.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що, беручи до уваги суть спірних відносин та їх суб`єктний склад, відсутні визначені КАС України підстави для відкриття провадження у справі за цим позовом.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі суду, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 20.07.2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

У відповідності до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Колегія суддів зазначає, що аналіз наведених вище норм свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізує владні управлінські функції щодо заявника.

Відповідно до п.1,2 та 7 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

При визначенні предметної юрисдикції справи суд повинен виходити із суті права/інтересу, за захистом якого особа звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції, тобто хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта, у яких одна особа може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є виконання ним публічно-владних управлінських функцій саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Відповідно спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб`єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Отже, обов`язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб`єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб`єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі по тексту - Закон №1402-VIII) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Згідно із ст.92 Закону №1402-VIII Вища кваліфікаційна комісія суддів України є державним колегіальним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України.

Законом України "Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів та деяких законів України щодо відновлення роботи Вищої кваліфікаційної комісії суддів України" від 13.07.2021 № 1629-IX змінена стаття 95 Закону України Про судоустрій і статус суддів в частині порядку та способу призначення на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Згідно з новою редакцією, призначення на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України здійснюється Вищою радою правосуддя за результатами конкурсу в порядку, встановленому цим Законом, строком на чотири роки.

Відповідно до частини третьої цієї статті, конкурс на зайняття посади члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України проводить Конкурсна комісія у порядку, передбаченому цим Законом.

У відповідності до ч.1 ст.95-1 Закону № 1402-VIII Конкурсна комісія є допоміжним органом Вищої ради правосуддя, що утворюється для проведення конкурсу на зайняття посади члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та формування переліку кандидатів на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, які відповідають критеріям доброчесності та професійної компетентності.

Як встановлено з матеріалів даної справи, позивачем заявлені вимоги щодо визнання бездіяльності Конкурсної комісії з добору членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо не оприлюднення не пізніше п`яти робочих днів після отримання інформації про осіб, які подали заяви про намір бути призначеними членом ВККСУ, в тому числі, інформації про ОСОБА_1 , разом із копіями поданих документів (крім документів, передбачених пунктами 3,7,8 частини дванадцятої статті 95 Закону) на офіційному веб-сайті ВРП, та зобов`язання Конкурсну комісію з добору членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України вчинити певні дії: оприлюднити інформацію про осіб, які подали заяви про намір бути призначеними членом ВККСУ, в тому числі, інформацію про ОСОБА_1 , разом із копіями поданих документів (крім документів, передбачених пунктами 3, 7, 8 частини дванадцятої статті 95 Закону) на офіційному веб-сайті ВРП; визнання протиправним та скасування рішення Конкурсної комісії з добору членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, що оформлене протоколом її засідання від 20 грудня 2022 року, щодо допуску до участі у другому етапі конкурсу на посаду члена ВККСУ 64 осіб; визнання протиправним та скасування рішення Конкурсної комісії з добору членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, що оформлене протоколом її засідання від 15 березня 2023 року, щодо рекомендації переліку 32 кандидатів на посаду члена ВККСУ; зобов`язання Конкурсну комісію з добору членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України повторно провести другий етап конкурсу на посаду члена ВККСУ у передбачений Законом спосіб за критеріями доброчесності та професійної компетентності; вчинити необхідних дій з метою відновлення прав, свобод та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а саме - зобов`язання Конкурсну комісію з добору членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України прийняти рішення про допуск кандидата ОСОБА_1 до другого етапу повторного конкурсу на посаду члена ВККСУ.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів у тому числі поширюється на справи у публічно-правових спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

Відтак, до компетенції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень конкурсних комісій.

Наведене вище також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 23.02.2023 у справі №990/9/23.

Таким чином, колегія суддів вважає, що даний спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Наведене свідчить про передчасність та необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі.

При цьому, щодо посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в п.35 постанови від 10.11.2022 у справі №990/120/22 (справа щодо оскарження кандидатом на посаду члена Вищої ради правосуддя дій Етичної ради), згідно якого спір з Етичною радою з приводу оскарження її рішень, дій або бездіяльності (крім як щодо оцінювання членів Вищої ради правосуддя), зокрема оскарження висновку щодо відповідності кандидата на посаду члена Вищої ради правосуддя критеріям професійної етики та доброчесності, а також списку кандидатів, рекомендованих для обрання на цю посаду, не належить до юрисдикції судів України (у тому числі не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства), а Етична рада у таких правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, який може бути відповідачем, то колегія суддів відхиляє такі посилання, та вважає, що відсутні правові підстави для врахування у даній справі вказаного правового висновку Великої Палати Верховного Суду згідно ч.5 ст.242 КАС України, оскільки спірні правовідносини у даній справі є відмінними від правовідносин, які виникли у справі №990/120/22. Так, у даній справі оскаржується бездіяльність та рішення іншого органу аніж у справі №990/120/22, а саме Конкурсної комісії з добору членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів.

Доводи суду першої інстанції про те, що Закон України "Про судоустрій і статус суддів" не містить положень про можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності Конкурсної комісії до суду, не впливають на вирішення даної справи та на висновки суду апеляційної інстанції.

З урахуванням вже наведеного вище, доводи суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.170 КАС України, оскільки з урахуванням суті спірних відносин та їх суб`єктного складу, відсутні визначені КАС України підстави для відкриття провадження у справі за цим позовом, є необґрунтованими.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення; 3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п.п.1,4 ч.1 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, з огляду на вказане вище, враховуючи неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, а також порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 підлягає скасуванню, а справа №520/6691/22 переданню на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 року у справі №520/6691/23 скасувати.

Справу №520/6691/23 передати на розгляд суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 04.09.2023 року