Справа № 160/14940/23
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИВИЙРІГХАРЧОТОРГ" про стягнення адміністративно-господарських санкцій,
30.06.2023 Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВИЙРІГХАРЧОТОРГ» (далі - відповідач), в якій просить:
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРИВИЙРІГХАРЧОТОРГ» на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2022 рік у розмірі 121328,20 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем не виконано норматив по працевлаштуванню осіб з інвалідністю та самостійно не сплачено адміністративно-господарські санкції, у зв`язку з чим, за ним рахується заборгованість з адміністративно-господарських санкцій у розмірі 121328,20 грн.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
28.07.2023 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що наказом директора ТОВ «КИВИЙРІГХАРЧОТОРГ» від 05.10.2020 на посаду менеджера зі збуту прийнято ОСОБА_1 . 3 06.10.2020 до теперішнього часу на підприємстві працевлаштований ОСОБА_1 , р.н.o.к.п.п. НОМЕР_1 . Робота ОСОБА_2 на підприємстві протягом зокрема 2022 року підтверджується наказом по підприємству, повідомленням про прийняття працівника до ДПС, податковим розрахунком сум доходу фізичних осіб, сум єдиного внеску. Вже після працевлаштування працівник ОСОБА_1 повідомив керівнику про наявність в нього інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК від 28.03.2018, але цю інформацію волів приховувати і не поширювати в колективі. Після отримання керівником такої інформації підприємство не внесло зміни у звітність і в розрахунки внесків за ОСОБА_1 , який вже був раніше прийнятий. Таким чином фактичне працевлаштування особи з інвалідністю не відображено у відповідних даних з державного соціального страхування і не могло бути відомо позивачу. В той же час норматив фактично виконаний відповідачем. Порушення при поданні звітів і ненадання інформації про працевлаштування особи із інвалідністю не є підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій.
Згідно з ч.ч.5, 8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «КРИВИЙРІГХАРЧОТОРГ» перебуває на обліку в Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів.
Позивачем складено розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю Товариством з обмеженою відповідальністю «КРИВИЙРІГХАРЧОТОРГ».
Відповідно до вказаного розрахунку встановлено, що в Товаристві з обмеженою відповідальністю «КРИВИЙРІГХАРЧОТОРГ» середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність 0 осіб; кількість робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю для роботодавців, у яких працює 26 осіб і більше 1 особа.
За недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів позивачем нараховано відповідачу адміністративно-господарські санкції у розмірі 121328,20 грн.
Вважаючи наявними порушення з боку відповідача, що призвели до застосування до нього адміністративно-господарських санкцій, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення адміністративно-господарських санкцій.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Згідно із ст. 20 Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Адміністративно-господарські санкції за незайняті особами з інвалідністю робочі місця не є податком, збором (обов`язковим платежем), обов`язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення.
Таким чином, за своєю правовою природою вказані штрафні санкції є адміністративно-господарськими санкціями, як один із видів господарсько-правової відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських правовідносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Згідно із ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських правовідносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Отже, при вирішенні питання про правомірність стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.
Елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками.
Так, згідно з ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що в Товаристві з обмеженою відповідальністю «КРИВИЙРІГХАРЧОТОРГ» працює ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №002287 від 28.03.2018 ОСОБА_1 з 28.03.2018 є особою з інвалідністю третьої групи безтерміново.
При цьому ОСОБА_1 прийнято на посаду менеджера із збуту з 06.10.2020 з окладом 5000 грн згідно штатного розпису відповідно до наказу №20 від 05.10.2020.
08.10.2020 відповідачем направлено до податкового органу повідомлення про прийняття працівника на роботу, зокрема, ОСОБА_1 , що підтверджується квитанцією №2.
Таким чином, судом встановлено, що у звітному періоді 2022 рік в Товаристві з обмеженою відповідальністю «КРИВИЙРІГХАРЧОТОРГ» працювала одна особа з інвалідністю.
Відповідачем у відзиві на позовну заяву пояснено, що після працевлаштування працівник ОСОБА_1 повідомив керівнику про наявність в нього інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК від 28.03.2018, але цю інформацію волів приховувати і не поширювати в колективі. Після отримання керівником такої інформації підприємство не внесло зміни у звітність і в розрахунки внесків за ОСОБА_1 , який вже був раніше прийнятий. Таким чином фактичне працевлаштування особи з інвалідністю не відображено у відповідних даних з державного соціального страхування і не могло бути відомо позивачу.
У статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» зазначено, що Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.
Статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.
З аналізу Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що адміністративно-господарські санкції сплачуються за невиконання нормативу зайнятості робочих місць для осіб з інвалідністю.
Позивачем складено розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю Товариством з обмеженою відповідальністю «КРИВИЙРІГХАРЧОТОРГ».
Відповідно до вказаного розрахунку встановлено, що в Товаристві з обмеженою відповідальністю «КРИВИЙРІГХАРЧОТОРГ» середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність 0 осіб; кількість робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю для роботодавців, у яких працює 26 осіб і більше 1 особа.
Таким чином, у 2022 році у відповідача повинна була працювати 1 особа з інвалідністю. Під час розгляду справи судом встановлено, що в 2022 році у відповідача працював ОСОБА_1 , який з 28.03.2018 є особою з інвалідністю третьої групи безтерміново відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №002287 від 28.03.2018.
Отже, відповідачем було забезпечено робоче місце особі з інвалідністю, а тому за наслідками розгляду справи не підтверджено невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «КРИВИЙРІГХАРЧОТОРГ» нормативу робочих місць для осіб з інвалідністю.
Суд зазначає, що неподання чи несвоєчасне подання звітності з відображенням показників працюючих інвалідів не є підставою для накладення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для осіб з інвалідністю.
У випадку подання звіту з недостовірною інформацією у відповідності до п.9 Порядку контролю за виконанням нормативу робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, зокрема шляхом його зарахування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70 «Деякі питання реалізації норм Законів України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та «Про зайнятість населення»», вказане є підставою для проведення позапланової перевірки підприємства.
Підсумовуючи викладене, судом встановлено працевлаштування в 2022 році в Товаристві з обмеженою відповідальністю «КРИВИЙРІГХАРЧОТОРГ» 1 особи з інвалідністю, а тому адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для осіб з інвалідністю в цьому випадку не застосовуються.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як передбачено частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, суд робить висновок про необґрунтованість позовної заяви та відсутність підстав для її задоволення.
У відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати, які поніс позивач не підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський