Справа № 554/3906/23
Суддя: Материнко М. О.
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 28.08.2023Справа № 554/3906/23
Провадження № 2-а/554/98/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2023року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Материнко М.О.,

за участю секретаря Луценко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП в особі інспектора патрульної поліції УПП в Полтавській області, поліцейського сержанта поліції, 2роти Левченко Юлії Вікторівни про скасування постанови серії ЕАС №6896868 від 27.04.2023 про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

До Октябрського районного суду м. Полтави надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП в особі інспектора патрульної поліції УПП в Полтавській області, поліцейського сержанта поліції, 2 батальйону 2 роти Левченко Юлії Вікторівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, згідно вимог якої позивач просить суд скасувати постанову від 27.04.2023 року серії ЕАС №6896868, про накладення на ОСОБА_1 стягнення за ч.2 ст.122КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 27.04.2023 інспектором патрульної поліції УПП у Полтавській області поліцейським сержантом поліції Левченко Ю.В. 2 роти 2 батальйону, винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6896868 про те, що ОСОБА_1 , 27.04.2023 о 10 год. 00 хв. в м.Полтава по вул. Соборності,49 керував транспортним засобом Toyota RAV4 державний номер НОМЕР_1 , здійснив проїзд пішохідного переходу на заборонений жовтий сигнал світлофора, в постанові зазначено, що до постанови додається відеозапис з реєстратора, чим порушив вимоги правил дорожнього руху п. 8.7.3.г. «порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджує про наступну зміну сигналів», за що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

Позивач категорично не згідний з даною постановою по справі про адміністративне правопорушення, вважає її незаконною і необгрунтованою, постанова не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубими порушеннями чинного законодавства. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення представником УПП в Полтавській області не було з`ясовано всіх обставин справи, необхідних для об`єктивного і правильного її вирішення. Незаконність винесеної постанови ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що інспектором не було взято до увагу ті обставин, що він здійснив виїзд до пішохідного переходу на дозволений зелений сигнал світлофора, якщо водій у разі увімкнення жовтого сигналу світлофора не може зупинити транспортний засіб не вдаючись до екстреного гальмування, то згідно п.8.11 Правил дорожнього руху водій має право рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Тому, притягнення його до адміністративної відповідальності вважає безпідставним та необгрунтованим, а дії поліцейського сержанта поліції Левченко Ю.В. 2 батальйону 2 роти УПП в Полтавській області такими, що суперечать чинному законодавству України. Вказує, що оскаржувана постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, а тому підлягає скасуванню.

15.05.2023 ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1

10.08.2023 представник відповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області направив до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме здійснив проїзд пішоходного переходу на заборонений жовтий сигнал світлофора заборонено рух, чим порушив п.8.7.3.г ПДР. Відповідальність за дане порушення передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Також зазначив, що відеозапис на якому відбувався розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача був зафіксований на портативний відеореєстратор , який був видалений із серверу УПП в Полтавській області ДПП, тому надати їх суду не виявляється заможливе. Представником відповідача надано відеозапис, який зафіксований на технічний засіб, що має функції відеозапису і використовується для забезпечення публічної безпеки і громадського порядку. Зазначає, що доказ є достовірним, за допомогою нього можна встановити дійсні обставини справи, а саме наявність факту порушення ПДР України з боку водія автомобіля. Прохав у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Позивач в судове засідання не з`явився, проте від нього до суду надійшла заява, згідно якої останній просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області у судове засідання не з`явився, до суду направив відзив на адміністративний позов 10.08.2023 в якому прохав суд провести розгляд без участі представника та прохав в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити з підстав зазначених в відзиві.

Поліцейська роти №2 взводу №2 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Левченко Ю.В. в судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву, в якій прохала суд провести розгляд без її участі та в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити з підстав зазначених в відзиві від 10.08.2023.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлені наступні обставини.

27.04.2023 інспектором 2 батальйону 2 роти патрульної поліції УПП в Полтавській області, поліцейським сержантом поліції Левченко Ю.В., винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6896868 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП.

З постанови вбачається, що 27.04.2023 о 10 год. 00 хв. в м.Полтава по вул. Соборності,49 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota RAV4 державний номер НОМЕР_1 , здійснив проїзд пішохідного переходу на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.г ПДР, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в у розмірі 510 грн. У пункті 7 вказано, що до постанови додається: відео з реєстратора та відео з бодікамери.

Так, відповідно до п.8.7.3.ПДР України, сигнали світлофора мають такі значення:

а) зелений дозволяє рух;

б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора.

Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків;

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло;

г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків.

Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух;

є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу;

ж) чорні контурні стрілки на червоному і жовтому сигналах не змінюють значення цих сигналів та інформують про дозволені напрямки руху при зеленому сигналі;

з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 8.11. Правил дорожнього руху (затверджені Постановою від 10 жовтня 2001р. №1306) водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 8.10 ПДР України, у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 Місце зупинки, якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Так згідно до п. 15.9 ПДР Зупинка забороняється:

г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в Постанові від 19 лютого 2020 року ( № 496/4315/16-а) дійшов висновку, що обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або невчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення.

Суд наголошує, що зміст постанови про адміністративну відповідальність має відповідати вимогам, передбаченим статтями 280, 283 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу судів на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Звертає увагу, що відповідно до вимог статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, чинної в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з оскаржуваною постановою, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху.

В оскаржуваній постанові як на докази є посилання у пункті 7 вказано, що до постанови додається: відео з реєстратора та відео з бодікамери.

Разом із тим, відповідачем до відзиву на позов не було надано диск з відеозаписом події та зазначено, що відеозапис на якому відбувався розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача був зафіксований на портативний відеореєстратор , який був видалений із серверу УПП в Полтавській області ДПП, тому надати їх суду не виявляється заможливе.

При цьому представником відповідача надано відеозапис, який зафіксований на технічний засіб, представник зазначає, що доказ є достовірним, за допомогою нього можна встановити дійсні обставини справи, а саме наявність факту порушення ПДР України з боку водія автомобіля.

Суд критично відноситься до даного запису, оскільки не можливо встановити особу яка керувала автомобілем, марку та номер автомобіля.

Будь яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, відповідачем не надано.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні, відповідачем не надані належні та допустимі докази на підтвердження наявності зафіксованих в оскаржуваній постанові обставин, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі № 816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Окрім зазначеного вище суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач.

Таким чином, суд вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а в даному випадку відповідачем, в порушення вимог 72 КАС України не виконано обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, не надано належних і допустимих доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, що у свою чергу не дає можливості встановити винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому постанова підлягає скасуванню.

Згідно з ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як особа з інвалідністю ІІ групи.

На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 121 КУпАП, ст.ст. 2, 19, 132, 134, 241-251 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП в особі інспектора патрульної поліції УПП в Полтавській області, поліцейського сержанта поліції, 2роти Левченко Юлії Вікторівни про скасування постанови серії ЕАС №6896868 від 27.04.2023 про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАС №6896868 від 27.04.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, за ч.2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП на користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м.Полтави в десятиденний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 31.08.2023.

Суддя М.О.Материнко