Справа № 160/12643/23
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 №2262-XII, починаючи з 26.04.2023 з урахуванням вислуги років, яка становить 25 років 02 місяці 20 днів.
Від Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування правової позиції зазначає, що Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 25 календарних років і більше, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років. Також зазначає, що призначення та обчислення пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу, у зв`язку з чим, у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відсутні підстави для призначення пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року прийнято до свого провадження вказану позовну заяву та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 24.09.2021 року наказом Головного управління ДФС у Донецькій області №172-о звільнено з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних сил України полковника податкової міліції ОСОБА_1 з 24.09.2021 року.
У вказаному наказі зазначено, що на день звільнення ОСОБА_1 мав вислугу років в календарному обчисленні 24 роки 02 місяців 08 днів, у пільговому - 25 років 02 місяці 20 днів.
24.05.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, починаючи з 24.05.2022 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2022р. по справі № 160/11000/22, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 24.06.2022 року №18292-12952/П-01/8-0400/22 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, починаючи з 24.05.2022 року.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023р. по справі №160/11000/22, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задоволено частково.

Рішення Дніпропетровського оружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року по адміністративній справі № 160/11000/22 скасовано та прийнято постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 в частині покладання на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зобов`язання призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до п. а ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, починаючи з 24.05.2022 року відмовлено.

В іншій частині рішення Дніпропетровського оружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року по адміністративній справі № 160/11000/22 залишено без змін.

19.04.2023р. ОСОБА_1 звернувся із заявою (вх.№109/6/РГ від 19.04.2023) до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, щодо подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяви про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до п.«а» ст. 12 Закону №2262-ХІІ із врахуванням вимог Порядку подання документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1.

26.04.2023 за №134/5/04-97-10/РГ Головне управління ДФС у Дніпропетровській області направило до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання №1 та документи згідно додатку для призначення пенсії ОСОБА_1 .

Так, у вказаному поданні Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №1 від 26.04.2023р. зазначено, що станом на «24» вересня 2021 року для призначення пенсії до п. «а» ет. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІ календарна вислуга - 24 роки 02 місяців 08 днів, пільгова - 25 років 02 місяців 20 днів.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто подання Головного управлінням Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області від 26.04.2023 №1 та документи, направлені листом №134/5/04-97-10/РГ від 26.04.2023, для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та прийняло рішення № від 08.05.2023р., в якому зазначено, що за даними подання Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про призначення пенсії за вислугу років від 26.04.2023 № 1 ОСОБА_1 звільнений зі служби 24 вересня 2021 року, час служби в календарному обчисленні складає 24 роки 02 місяці 08 днів, але відповідно до норм Закону для призначення пенсії необхідна календарна вислуга років не менш ніж 25 календарних років і більше. Враховуючи викладене, підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ ОСОБА_1 відсутні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 1 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом і вислуги на військовій службі, службі в ОВС, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Таким чином, Закон №2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в ч. 4 ст. 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

В свою чергу, передбачені ст. 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

Приписами п. а ст. 12 Закону №2262-ХІІ встановлено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п. б-д, ж, з ст. 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у ч.3 ст. 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1.10.2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно ч.2 ст. 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється КМ України.

Постановою КМ України №393 від 17.07.1992 року затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб ( далі - Порядок №393).

Приписами п.1,2 Порядку №393 передбачено, що особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у п. "б"-"д", "з" ст. 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: в) час роботи ,зокрема, в податковій міліції.

До вислуги років ,зокрема співробітникам податкової міліції, під час призначення пенсії згідно з п. а ч.1 ст. 12 зазначеного Закону, додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на службу до податкової міліції або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № від 08.05.2023, підставою для його прийняття вказано те, що у ОСОБА_1 відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом «а» частини 1статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» календарної вислуги років.

Разом з тим, судом встановлено, що позивача звільнено у запас 24.09.2021 року, із загальною вислугою років у календарному обчисленні 24 роки 02 міс. 08 днів, у пільговому - 25 років 02 місяці 20 днів, з урахуванням навчання, яке зараховано до вислуги років, що свідчить про те, що станом на день звільнення зі служби позивач набув право на пенсію за вислугу років відповідно до п. а ст. 12 Закону №2262-ХІІ.

В постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023р. по справі №160/11000/22 зазначено, що: «В силу викладеного суд першої інстанції правомірно визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 24.06.2022 року №18292-12952/п-01/8-0400/22 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. а ст. 12 Закону №2262-ХІІ з підстав відсутності стажу для призначення пенсії за вислугу років».

Згідно ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № від 08.05.2023р. є протиправне та підлягає скасуванню, оскільки вказаним рішенням суду визнано право позивача на пенсію за вислугу років відповідно до п. а ст. 12 Закону №2262-ХІІ.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № від 08.05.2023 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, щодо позовних вимог про визнання протиправними дій пенсійного органу щодо відмови позивачу у призначенні пенсії, суд зазначає, що позивачу відмовлено у призначені вказаної пенсії саме рішенням відповідача № від 08.05.2023р.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Таким чином, суд звертає увагу на те, що позивач фактично оскаржує не дії пенсійного органу, а його рішення № від 08.05.2023 р. про відмову у призначенні пенсії протиправність прийняття якого судом встановлено вище, у зв`язку з чим, позовні вимоги про визнання протиправними дій не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу, суд зазначає наступне.

Разом з тим згідно ч.1 ст.48 Закону №2262-ХІІ заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України (далі ПФУ) або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу ПФУ письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій регулюється Порядком подання документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Відповідно до Порядку № 3-1, через уповноважені структурні підрозділи Міністерства та інших органів подаються заяви про призначення пенсії за вислугу років особами, звільненими зі служби, які мають право на пенсію згідно з Законом № 2262-ХІІ.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 №21-87а13.

Призначення та обчислення пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Для відновлення порушеного права позивача, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Таким чином, суд приходить до висновку, що належним способом відновлення прав позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути подання Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №1 від 26.04.2023р. про призначення ОСОБА_1 пенсії до п. «а» ет. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням висновків суду в даній справі.

Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачену ним суму судового збору відповідно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 536,80грн.

Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № від 08.05.2023р. про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути подання Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №1 від 26.04.2023р. про призначення ОСОБА_1 пенсії до п. «а» ет. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням висновків суду в даній справі.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 536,80грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова