Справа № 440/5613/23
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2023-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

31 серпня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/5613/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) клопотання відповідача про закриття провадження у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення першого пленарного засідання сорок третьої позачергової сесії восьмого скликання Диканської селищної ради від 30 березня 2023 року в частині відмови фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою та затвердженні документації із землеустрою;

- зобов`язати Диканську селищну раду Полтавського району Полтавської області прийняти рішення, яким затвердити технічні документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (користувач земельної ділянки) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі ( код КВЦПЗ - 03.07) за межами населених пунктів на території Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 440/5613/23, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Диканською селищною радою подано до суду відзив на позовну заяву, в якому викладено клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що спірні правовідносини між ФОП ОСОБА_1 та Диканською селищною радою виникли щодо земельної ділянки за кадастровим номером :00:001:1024, сформованої як об`єкт цивільного права відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України, наданої у користування, тому у цих правовідносинах Диканська селищна рада здійснює функції власника земельної ділянки, який реалізовує свою волю на зміну якісних та кількісних ознак належного їй об`єкта та передачі права на них іншим суб`єктам, за наявності їх відповідного зустрічного волевиявлення, відтак спірні правовідносини є приватно-правовими, що підтверджується також правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16. Отже, на переконання відповідача, спір має вирішуватись господарським судом в порядку господарського судочинства.

У відповіді на відзив представник позивача проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що у даній справі предметом позову є оскарження конкретного рішення органу місцевого самоврядування, що не пов`язане із вирішенням спору про право позивача на оренду земельної ділянки, тобто не пов`язаний з набуттям чи втратою такого права, а ґрунтується виключно на управлінських функціях суб`єкта владних повноважень у питанні прийняття управлінського рішення, тому має місце публічно-правовий спір, який належить до компетенції адміністративного суду.

Відповідачем подано до суду заперечення, в яких підтримано клопотання про закриття провадження у справі, при цьому звернуто увагу на те, що звернення позивача до Диканської селищної ради із заявою про затвердження двох технічних документацій із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за кадастровим номером :00:001:1024, в результаті якого утворились земельні ділянки з кадастровими номерами :00:001:0275 та :00:001:0278, відбулося після переходу до Диканської селищної територіальної громади в особі Диканської селищної ради права комунальної власності на ці земельні ділянки та прав і обов`язків орендодавця за діючим договором оренди землі № 27 від 19.08.2009 (в редакції додаткової угоди від 09.08.2019), тому спір має приватно-правовий характер.

Оцінюючи клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами пунктів 1, 2, частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, тобто спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи в публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідний правовий висновок викладено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 809/48/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 539/3192/16-ц наголошено, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, із яких виник спір. Розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває або позбувається речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Судом встановлено, що спір у цій справі виник між фізичної особою-підприємцем ОСОБА_1 та Диканською селищною радою з приводу правомірності рішення від 30.03.2023 № 41, яким відмовлено ФОП ОСОБА_1 у затвердженні Технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (користувач земельної ділянки) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код КВЦПЗ - 03.07) за межами населених пунктів на території Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області " з підстав відсутності у технічній документації геометричних параметрів, назв, адрес будівель, спору та інженерних мереж, ідентифікаторів об`єктів будівництва та закінчених будівництвом об`єктів, які фактично розташовані на новоутворених земельних ділянках з кадастровими номерами :00:001:0275 та :00:001:0278.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 186 Земельного кодексу України технічна документація із землеустрою погоджується і затверджується у такому порядку: технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок затверджується власником (розпорядником) земельних ділянок, а щодо земельних ділянок державної або комунальної власності - Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, уповноваженими розпоряджатися земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

За змістом частини 8 статті 186 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію (частина 10 статті 186 ЗК України).

Отже, Земельним кодексом України визначено порядок розгляду і затвердження технічної документації із землеустрою, у тому числі, щодо земельних ділянок державної або комунальної власності, яка затверджується органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, уповноваженими розпоряджатися земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджено, що звернення ФОП ОСОБА_1 до Диканської селищної ради із заявою про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :00:001:0275 та :00:001:0278 було обумовлено тим, що під час дії договору оренди землі від 19.08.2009, укладеного ФОП ОСОБА_1 (орендар) та Диканською районною державною адміністрацією (орендодавець), який поновлений згідно з додатковою угодою про поновлення договору оренди землі від 09.08.2019, укладеною з Полтавською обласною державною адміністрацією, відповідно до якого передано у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,4600 га, кадастровий номер :00:001:1024, Полтавською обласною державною адміністрацією у 2020 році надано згоду на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання вказаної земельної ділянки, у зв`язку з чим на замовлення ФОП ОСОБА_1 таку технічну документацію виготовлено.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 110 ЗК України на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження. Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб. Перехід права власності на земельну ділянку, зміна її цільового призначення не припиняє встановлених обмежень, обтяжень. Поділ чи об`єднання земельних ділянок не припиняє дії обмежень, обтяжень, встановлених на земельні ділянки, крім випадків, коли обмеження (обтяження) поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до сформованої нової земельної ділянки.

Передача земельної ділянки в оренду і є таким обтяженням права власника земельної ділянки. Поділ земельної ділянки не припиняє права оренди на неї орендаря, якщо уся передана в оренду земельна ділянка була поділена і увійшла у дві сформовані земельні ділянки.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2023 у справі № 357/8277/19.

Отже, затвердження технічних документацій із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, відповідно до яких передана в оренду земельна ділянка була поділена і увійшла у дві сформовані земельні ділянки, не спричиняє спір між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Диканською селищною радою щодо права оренди землі або договірних відносин оренди.

Також із змісту технічних документацій слідує, що останні не спрямовані на зміну цільового призначення земельної ділянки.

При цьому спірне рішення відповідача за наслідками розгляду технічних документацій обґрунтоване виключно недоліками документації та не містить будь-яких мотивів, які стосуються договірних відносин оренди.

Отже, суд приходить до висновку, що спір у цій справі має публічно-правовий характер, випливає із владно-розпорядчих функцій органу місцевого самоврядування, уповноваженого приймати рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок щодо земельних ділянок комунальної власності.

Матеріали справи не дають підстав вважати, що ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом його права на орендовану земельну ділянку, який надається нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону, що передбачено статтею 27 Закону України "Про оренду землі". В результаті прийняття спірного рішення позивач не набуває та не позбувається речового права на земельну ділянку.

Отже, суд відхиляє доводи відповідача про те, що спірні правовідносини мають приватно-правовий характер.

Суд також оцінює критично посилання відповідача на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16, з огляду на те, що остання не є релевантною до спірних правовідносин, оскільки стосувалася спору за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 Харківської області до Харківської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Атмос», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департамент земельних відносин Харківської міської ради про визнання недійсним рішення.

Пунктом 1 частини 1 статті 238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладені вище обставини справи та норми права, суд констатує, що справа № 440/5613/23 належить до юрисдикції адміністративного суду, а тому підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Отже, клопотання відповідача про закриття провадження у справі є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 19, 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Диканської селищної ради про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею .

Головуючий суддя М.В. Довгопол