Справа № 260/5599/23
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2023-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 вересня 2023 рокум. Ужгород№ 260/5599/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю. розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за участі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за участі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області у якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо невірного нарахування та виплати ОСОБА_1 , грошового забезпечення у період з 29.01.2020 року по 21.11.2022 року (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення), застосовуючи при визначенні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, а не на 1 січня відповідного календарного року, як це передбачено чинною редакцією постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"; 2) зобов`язати Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 , грошове забезпечення за період з 29.01.2020 року по 21.11.2022 року (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення), на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законами України "Про Державний бюджет України" на відповідний календарний рік (на 01.01.2020 року - 2102,00 грн., на 01.01.2021 року - 2270,00 грн., на 01.01.2022 року - 2481 грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт що відповідав у цей період займаній посаді та військовому званню, згідно з додатками 1, 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум; 3) зобов`язати Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, у зв`язку із перерахунком грошового забезпечення, з урахуванням заявлених позовних вимог, підготувати та направити до Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області оновлену довідку (за період з лютого 2021 року по листопад 2022 року) про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії відповідно до ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ та абз. 8 п.7 постанови Кабінету міністрів України від 17.06.1992 р.№393 (зі змінами) (за формою визначеною у листі департаменту фінансів МОУ від 28.03.2018 р.№248/3/6/855), для перерахунку раніше призначеної, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262- XII, пенсії по інвалідності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після звільнення з військової служби позивач довідався, що військова частина здійснювала неправильне нарахування розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, оскільки для здійснення їхнього нарахування обирала за основу прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018. Натомість, позивач вважає, що розрахунковою величиною для відповідних нарахувань мав бути прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений станом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 відповідно.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області докази.

Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався.

04 серпня 2023 року від третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області до суду надійшли пояснення в яких він проти задоволення позову заперечує повністю. У поданих поясненнях зазначає, що жодних підстав для використання розрахунковою величиною для нарахування грошового забезпечення позивача прожиткового мінімуму станом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 немає. Зазначає, що правомірно здійснював нарахування розмірів посадового окладу та окладу за військове звання позивача з використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 01.01.2018. Акцентує увагу на правовій позиції Верховного Суду у справі №200/3757/20-а, викладеній у постанові від 11.02.2021, в якій зазначено про правомірність застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 01.01.2018 як розрахункової величини для розрахунку грошового забезпечення.

07 серпня 2023 року позивач подав до суду заперечення на пояснення.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_2 , позивач) період з 01.08.1998 року по 26.09.2005 року, 06.02.2012 року по 07.02.2018 року та 07.06.2018 по 20.02.2023 року, проходив військову службу у Збройних Силах України.

Як вбачається з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.06.2018 №137 про зарахування до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , копія наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.11.2022 року №328 про виключення із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 07.06.2018 року по 21.11.2022 року проходив службу у Закарпатському обласному територіальному центрі комплектуванні та соціальної підтримки (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), на посадах офіцерського складу офіцера відділу військового обліку та бронювання обласного військового комісаріату офіцера відділення оперативних чергових обласному територіальному центрі комплектуванні та соціальної підтримки, начальника відділення оперативних чергових обласному територіальному центрі комплектуванні та соціальної підтримки.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 21.11.2022 року №328, з 21.11.2022 року, виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 та всіх видів забезпечення, у зв`язку з вибуттям до нового місця проходження служби - у військову частину НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2023 року №50 (по стройовій частині) виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку зі звільненням з військової служби, у відставку, за станом здоров`я.

Після звільнення з військової служби позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області, та з 06.04.2023 року отримую пенсію, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262- XII, як особа з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи.

26.05.2023 року, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , із заявою задля з`ясування яким чином визначався розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, при обрахуванні мого грошового забезпечення (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення), за період проходження служби з 01.01.2020 року по 21.11.2022 року, зокрема який розмір прожиткового мінімуму, встановлений законом для працездатних осіб, брався ним при визначені розміру цих складових грошового забезпечення, як це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_2 №8/2/4151 від 05 червня 2023 року, за період проходження мною служби у ІНФОРМАЦІЯ_4 , розрахунковою величиною для визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням брався прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом на 01 січня 2018 року.

Позивач не погоджуючись з такими діями відповідача звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (ч.1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ).

В статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 2 Закону №2011-ХІІ передбачено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Тобто, грошове забезпечення включає в себе усі, встановлені законом, надбавки, доплати та винагороди, передбачені під час проходження служби.

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704) в редакції чинній на день її прийняття, визначав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Згідно примітки 1 додатку 1 Постанови № 704 посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Надалі постанова Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103) внесла зміни до Постанови № 704. Зокрема, пункту 4 викладений в новій редакції, який установлював розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14. Тобто, з внесеними змінами розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення, став розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений на 01.01.2018, який був сталою незмінною величиною. При цьому, мінімальна заробітна плата для розрахунків розмірів цих окладів не застосовувалася взагалі.

29.01.2020 Шостий апеляційний адміністративний суд своєю постановою у справі № 826/6453/18 визнав протиправним та скасував пункт 6 Постанови № 103, який вносив зміни в пункт 4 Постанови № 704.

Таким чином, з дня набрання чинності постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 діє редакція пункт 4 Постанови №704, яка була чинною до внесення вказаних змін, тобто з 29.01.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Разом з тим, згідно пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017.

При цьому, згідно пунктом 3 розділу ІІ Закону від 06.12.2016 № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017.

Суд звертає увагу на те, що під час розв`язання правової колізії між нормами пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №704, у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 103, та приміток до додатків 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 перевагу належить віддати положенням Закону як акту права вищої юридичної сили. Враховуючи те, що норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за приписи пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704, у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 постанови Кабінету Міністрів України № 704, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням іншого показнику ніж прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.

Суд погоджується з доводами позивача, що з 29.01.2020 відновлена дія такої величини обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня календарного року на відміну від попереднього правила обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожитковий мінімумом для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018.

Верховний Суд у постанові від 19.01.2022 в справі № 826/9052/18 дійшов висновків про необхідність зобов`язання Кабінету Міністрів України скасувати пп.1 п.3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 стосовно внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», що додатково свідчить про неможливість застосування п. 4 Постанови № 704 в редакції Постанови № 103.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на актуальну позицію викладену Верховним Судом у постанові від 27.02.2023 у справі № 640/11131/21.

Так, у рішенні Верховного Суду зроблено наступні висновки:

пунктом 4постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»№ 704 (далі - Постанова № 704) (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Застосування цих нормативних актів у подібних правовідносинах вже було предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема, у постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 Верховний Суд дійшов наступних висновків:

- з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

- через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом № 1082-IX, у осіб з числа військовослужбовціввиникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку № 45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 Постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Встановлене положеннями пункту 3 розділуІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.»

На підставі вищевикладених правових висновків Верховного Суду, суд в даній справі дійшов висновків, що оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» не втратила чинності і має вищу юридичну силу за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін, внесених Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704 відповідач протиправно не здійснив перерахунок та виплату грошового забезпечення позивачу з 30.01.2020 по 31.12.2020 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30 серпня 2017.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, серед іншого, оскаржує бездіяльність відповідача щодо невірного нарахування та виплати ОСОБА_1 , грошового забезпечення у період з 29.01.2020 року по 21.11.2022 року (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення), застосовуючи при визначенні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, а не на 1 січня відповідного календарного року.

З цього приводу суд зазначає, що під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

Однак за результатами розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачем при розрахунку грошового забезпечення у період з 29.01.2020 року по 21.11.2022 року (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення), невірно застосовано при визначенні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, а не на 1 січня відповідного календарного року, а тому має місце протиправні дії щодо невірного здійснення розрахунку.

Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на вищенаведене з метою належного захисту прав позивача суд вважає , що відповідач, застосовуючи при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням з 29.01.2020 по 21.11.2022 такої розрахункової величини як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом станом на 01.01.2018, діяв протиправно, а тому суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо невірного нарахування та виплати ОСОБА_1 , грошового забезпечення у період з 29.01.2020 року по 21.11.2022 року (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення), застосовуючи при визначенні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, а не на 1 січня відповідного календарного року

З урахуванням наведеного вище суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню з урахуванням зазначеного.

Поряд з цим суд вважає передчасними позовні вимоги про зобов`язання Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у зв`язку із перерахунком грошового забезпечення, з урахуванням заявлених позовних вимог, підготувати та направити до Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області оновлену довідку (за період з лютого 2021 року по листопад 2022 року) про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії відповідно до ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ та абз. 8 п.7 постанови Кабінету міністрів України від 17.06.1992 р.№393 (зі змінами) (за формою визначеною у листі департаменту фінансів МОУ від 28.03.2018 р.№248/3/6/855), для перерахунку раніше призначеної, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262- XII, пенсії по інвалідності.

Так, в матеріалах пенсійної справи відсутні відомості щодо відмови відповідача підготувати та направити до Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області оновлену довідку (за період з лютого 2021 року по листопад 2022 року) про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії відповідно до ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ та абз. 8 п.7 постанови Кабінету міністрів України від 17.06.1992 р.№393 (зі змінами) (за формою визначеною у листі департаменту фінансів МОУ від 28.03.2018 р.№248/3/6/855), для перерахунку раніше призначеної, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262- XII, пенсії по інвалідності.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір", то питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (вул. Бородіна, буд. 22, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) за участі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4,м. Ужгород, Закарпатська область,88008, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо невірного нарахування та виплати ОСОБА_1 , грошового забезпечення у період з 29.01.2020 року по 21.11.2022 року (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення), застосовуючи при визначенні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, а не на 1 січня відповідного календарного року, як це передбачено чинною редакцією постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"

Зобов`язати Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (вул. Бородіна, буд. 22, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), грошове забезпечення за період з 29.01.2020 року по 21.11.2022 року (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення), на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законами України "Про Державний бюджет України" на відповідний календарний рік, на відповідний тарифний коефіцієнт що відповідав у цей період займаній посаді та військовому званню, згідно з додатками 1, 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору