Справа № 400/2465/22
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/2465/22

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Миколаїв;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

24.04.2023 року;

Головуючий в 1 інстанції: Устинов І.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року по справі за адміністративним позовом Фермерського господарства «САБАР» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство «САБАР» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

зобов`язати Головне управління ДПС у Миколаївській області внести до реєстру платників єдиного податку відомості про Фермерське господарство «САБАР» як платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік та підтвердити вказане шляхом видачі довідки про підтвердження платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачем виконано вимоги підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України та у визначений строк і порядок подано відповідну звітність і розрахунки для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.

Окремо, посилаючись на положення пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, позивач акцентує увагу на тому, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у виключних податковим законодавством випадках.

Наявність у платника боргу на перше січня, як це передбачено приписами підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 Податкового кодексу України, є підставою для відмови у набутті статусу платника єдиного податку четвертої групи лише для суб`єктів господарювання, які вперше набувають цей статус.

З огляду на те, що платником дотримано вимоги податкового законодавства, в свою чергу відповідач у визначеному законом порядку не встановив обставини, за яких платник не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, Фермерське господарство наполягає на неправомірності дій контролюючого органу в не підтвердженні статусу платника єдиного податку і вимушене звернутись із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів в судовому порядку.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Суд зобов`язав Головне управління ДПС у Миколаївській області внести до реєстру платників єдиного податку відомості про Фермерське господарство «САБАР» (вул. Івана Франка, 47, Благодатне, Очаківський район, Миколаївська область, 57532, ) як платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік та підтвердити вказане шляхом видачі Фермерському господарству «САБАР» довідки про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь Фермерського господарства «САБАР» в особі голови ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2481 грн., сплачений платіжним дорученням від 21.02.2022 р. за №20.

Проаналізувавши положення статтей 298, 299 Податкового кодексу України, суд першої інстанції виходив з того, що реєстрація суб`єкта господарювання платником єдиного податку четвертої групи є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу виключно з підстав, передбачених п. 299.10 ст. 299 ПК України.

Наявність боргу на перше січня поточного року є підставою для відмови у набутті статусу платника єдиного податку четвертої групи лише для суб`єктів господарювання, які вперше набувають цей статус.

При цьому, обставини, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), встановлюються контролюючим органом, а рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку приймається під час проведення та за наслідками виїзної документальної перевірки платника.

З огляду на те, що відмова Фермерському господарству в підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік відбулась за відсутності правових підстав та не в установленому порядку, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових обставин для зобов`язання контролюючого органу внести до реєстру платників єдиного податку відомості про платника як платника єдиного податку четвертої групи та підтвердити цей статус шляхом видачі відповідної довідки.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням статтей 291, 298 Податкового кодексу України та помилково не враховано, що з наявністю у суб`єкта господарювання податкового боргу станом на 1 січня базового (звітного) року втрачається статус платника єдиного податку четвертої групи.

У тому числі, наголошуючи на не дотриманні судом принципів всебічності та повноти з`ясування обставин справи, апелянт вказує на залишенні судом поза увагою тієї обставини, що внаслідок введення на всій території України воєнного стану через військову агресію з боку російської федерації, а також здійснення судом розгляду справи без належного виклику учасників і не встановлення судом процесуального строку для подання відповідачем відзиву на адміністративний позов, Головне управління ДПС у Миколаївській області було позбавлено об`єктивної можливості прийняти участь у розгляді справи, надавати пояснення та докази в підтвердження своєї правової позиції і правомірності своїх дій.

Відзив на апеляційну скаргу від Фермерського господарства «САБАР» у визначений судом строк на надходив.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, згідно Довідки від 23.06.2020 року №1085/10/14-29-53-04-14 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області підтверджено Фермерському господарству «САБАР» статус платника єдиного податку четвертої групи на 2020 рік, відповідно до положень підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 та пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України.

З метою підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік позивачем 18.02.2021 року на виконання вимог підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України подано контролюючому органу:

загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на поточний 2021 рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок;

звітну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на поточний 2021 рік окремо щодо кожної земельної ділянки;

відомості про наявність земельних ділянок.

Також, в грудні 2021 року позивач звернувся до Головного управління ДПС у Миколаївській області із заявою, в якій просив видати Довідку про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.

У разі не підтвердження цього статусу, Фермерське господарство просило надати рішення про анулювання реєстрації платника платником єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.

Розглянувши звернення, у листі від 14.01.2022 року за №408/6/14-29-18-10-03 Головне управління ДПС у Миколаївській області повідомило, що станом на 01 січня 2021 року Фермерське господарство мало податковий борг з єдиного податку четвертої групи в сумі 12514,03 грн., що є порушенням підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 Податкового кодексу України та стало підставою для відмови в реєстрації платника платником єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.

Не погодившись із діями відповідача, посилаючись на їх необґрунтованість та неправомірність, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.8 цієї статті.

Згідно із пунктами 299.1, 299.2 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Пунктом 298.1 статті 298 Податкового кодексу України врегульовано порядок переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.

Таким чином, законодавством чітко розмежовано поняття переходу на спрощену систему оподаткування та щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.

Згідно із підпунктом 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 Податкового кодексу України не може бути платником єдиного податку четвертої групи суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у визначених податковим законодавством випадках.

Отже, у разі наявності в контролюючого органу правових підстав вважати, що платник не може бути платником єдиного податку, орган, згідно з пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, може прийняти рішення про анулювання реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку, що відповідачем зроблено не було.

При цьому, наявність боргу є підставою для відмови у набутті статусу платника єдиного податку лише для тих, хто вперше набуває цей статус. Реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу.

Доводи контролюючого органу про наявність у суб`єкта господарювання податкового боргу на початок поточного звітного періоду не мають правового значення для відмови у підтверджені статусу платника єдиного податку, оскільки, як вже зазначалось, норми підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 Податкового кодексу України встановлюють умови, за якими суб`єкти господарювання не можуть набувати статусу платника єдиного податку 4 групи і ці умови не стосуються підтвердження статусу такого платника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 липня 2023 року по справі №814/333/17 та, з огляду на подібність спірних правовідносин, відповідно до частини 5 статті 242 КАС України підлягає застосуванню у цій справі.

Враховуючи викладене, оскільки відмова у підтвердженні статусу позивача як платника єдиного податку відбулась не у порядку, визначеному податковим законодавством, без проведення документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, і зауважень з приводу неповноти чи неправильності заповнення податкової звітності у відповідача не виникало, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням належної оцінки обставин справи та правильного застосування норм законодавства, що регулює спірні правовідносини, дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Одночасно апеляційний суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із приписами частини 2статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4).

Виходячи зі обставин цієї справи, оспорюваною за цим позовом є протиправність відмови контролюючого органу в підтвердженні платнику статусу платника єдиного податку четвертої групи та видачі відповідної довідки.

Отже, встановлення в судовому порядку неправомірності дій контролюючого органу, що виразилась у відмові в підтвердженні вказаного статусу платника та видачі суб`єкту господарюванню відповідної довідки, є підставою для висновків адміністративного суду про протиправність таких дій суб`єкта владних повноважень.

Судом першої інстанції вказані положення адміністративного процесуального законодавства застосовані не були та помилково залишено поза увагою те, що зазначений висновок суду підлягає ухваленню з урахуванням положень частини 2 статті 9 КАС України.

Щодо доводів апелянта про не забезпечення судом першої інстанції всебічного та об`єктивного розгляду справи, що виразилось у не врахуванні судом поважних обставин, пов`язаних із введенням на всій території України воєнного стану, а також у не повідомлені відповідача про порядок розгляду справи та строк, в який учасник має подати відзив на адміністративний позов, що у своїй сукупності вплинуло на належну реалізацію відповідачем своїх процесуальних прав, у тому числі на участь в адміністративній справі, колегія суддів звертає увагу на наступні положення КАС України.

За правилами частини 3 статті 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо, зокрема, справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3).

Так, рішення суду першої інстанції ухвалено у порядку спрощеного (письмового) провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Слід зазначити, що на відміну від розгляду справи в порядку загального позовного провадження, відповідно до частини 1 статті 261 КАС України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Одночасно, слід враховувати, що згідно із частиною 1 статті 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Таким чином, визначення судом порядку розгляду справи впливає на реалізацію учасником процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі, безпосередньо, але не виключно, на участь сторони у розгляді справи.

При цьому, при відкритті провадження в цій адміністративній справі судом першої інстанції не вирішено порядок її розгляду, а також вчинення учасниками відповідних процесуальних дій. Серед іншого, судом також не було встановлено відповідачу строк на подання відзиву на адміністративний позов.

На переконання апеляційного суду, не вирішення на стадії відкриття провадження у справі форми розгляду справи вплинуло на правову визначеність відповідача у порядку вчинення відповідних процесуальних дій та реалізації своїх процесуальних прав/обов`язків, пов`язаних із розглядом та безпосередньою участю сторони у вирішенні справи.

У зв`язку із чим, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що повідомлення учасника про відкриття провадження в адміністративній справі достатнім чином підтверджує обізнаність відповідача про розгляд справи та використання ним свого права на участь у розгляді справи до прийняття рішення.

Щодо доводів апелянта про неврахування судом першої інстанції під час закінчення розгляду справи і ухвалення рішення введення воєнного стану на всій території України, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 року за №64/2022, затвердженим Законом від 24.02.2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

Статтею 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року №389-VIII передбачено, що в умовах воєнного стану Президент України та Верховна Рада України діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Відповідно до статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року №389-VIII в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Разом з цим, відповідно до частин 1, 2, 3 статті 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасники справи мають право, зокрема: подавати заяви та клопотання; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Аналізуючи вище приведені норми адміністративного процесуального законодавства та запроваджені правила на період дії воєнного стану на території України, апеляційний суд враховує відсутність обмежень як в повноваженнях апелянта так і стосовно його прав, обов`язків на вчинення ним певних процесуальних дій.

Отже, встановлення простою в роботі відповідного територіального податкового органу не може доводити обґрунтованість перешкод в реалізації своїх процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків.

Матеріали справи не містять доказів про повідомлення суду про наявність обставин, які дійсно (безпереборно) унеможливлюють участь сторони у розгляді справи та вплив правового режиму воєнного стану на процесуальну участь у справі відповідачем не обґрунтовується.

Враховуючи викладене у сукупності, оскільки висновки суду про наявність підстав для задоволення позову відповідають обставинам справи та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, проте судом неправильно застосовано норми процесуального права, у тому числі в частині вирішення справи за відсутності належних даних про сповіщення учасника про розгляд справи, на чому наголошується апелянтом в апеляційній скарзі, колегія суддів відповідно до положень статті 317 КАС України доходить висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 9, 139, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов Фермерського господарства «САБАР» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління ДПС у Миколаївській області у підтвердженні Фермерському господарству «САБАР» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік та у видачі Фермерському господарству «САБАР» довідки про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Миколаївській області підтвердити Фермерському господарству «САБАР» (, вул. Івана Франка, 47, Благодатне, Очаківський район, Миколаївська область, 57532) статус платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік та видати Фермерському господарству «САБАР» довідку про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь Фермерського господарства «САБАР» (вул. Івана Франка, 47, с. Благодатне, Миколаївський район, Миколаївська область, 57532, ) судовий збір в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв