Справа № 160/2222/23
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2023 року Справа № 160/2222/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
08.02.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи зазначені у трудовій книжці НОМЕР_2 що належить ОСОБА_1 , а саме:
Локомотивне депо Аткарск
19.06.1985 - 12.11.1985 - виробнича практика помічника машиніста тепловозу (абз. 8 Списку);
ПТУ Свердловпогрузтранс
20.09.1988 - 10.12.1990 - помічник машиніста тепловозу (абз. 8 Списку);
11.12.1990 - 18.06.1996 - машиніст тепловозу (абз. 8 Списку);
04.03.1997 - 31.03.1997 - черговий по станції (абз. 22 Списку);
13.05.1997 - 20.05.1998 - поїзний диспетчер (абз. 17 Списку);
21.05.1998 - 07.10.1998 - складач поїздів (абз. 20 Списку);
08.10.1998 - 04.07.2010 - в.о. поїзного диспетчера (абз. 17 Списку);
16.07.2010 - 29.12.2011 - поїзний диспетчер (абз. 17 Списку);
ВП Вантажно-транспортне управління ТОВ ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ
30.12.2011 - 31.01.2012 - поїзний диспетчер (абз. 17 Списку);
20.02.2012 - 09.11.2015 - помічник машиніста тепловозу (абз. 8 Списку);
Філія Вантажно-транспортне підприємство Павлорградвантажтранс ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля
18.11.2015 - 30.09.2017 - помічник машиніста тепловозу (абз. 8 Списку);
01.10.2017 - 07.05.2021 - машиніст тепловозу (абз. 8 Списку);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , про призначення пенсії за вислугу років на підставі п. а) ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення відповідно до заяви про призначення пенсії від 25.10.2022.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 відкрито провадження в адміністративній справі №160/2222/23 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
07.03.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1) надійшов відзив на позовну заву (вх. №4152/23), в якому останній заперечив проти позову. В обґрунтування своєї позиції відповідач-1 зазначив, що за принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не вчинило жодних протиправних дій чи бездіяльності стосовно непризначення пенсії позивачу та не порушувало прав останнього. Відповідач-1 відзначив, що посади, які займав позивач до Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, не відносяться, відтак, відсутні підстави для зарахування зазначених періодів роботи до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Крім того, відповідач-1 наголошував на дискреційних повноваженнях пенсійного органу з питань призначення пенсій, відтак, суд не може втручатись у дискрецію суб`єкта владних повноважень. Таким чином, відповідач вважає його дії правомірними та такими, що відповідають чинним нормативно-правовим актам, у зв`язку з чим, просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.10.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне страхування» та відповідними документами.
Не погоджуючись з такою позицією пенсійного органу, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.
Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Відповідно до ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені.
Відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стаж і роботи:
для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі;
для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.
Постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12.10.1992 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» затверджено Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років (далі за текстом Список) професії і посади робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників.
Згідно роз`яснення «Про деякі питання призначення пенсій на пільгових умовах та пенсій за вислугу років» №6804 від 25.03.2003 Управління пенсійного забезпечення Міністерства праці та соціальної політики України, відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» деякі категорії працівників, які безпосередньо займаються організацією перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті, мають право на пенсію за вислугу років, зокрема, чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з яких не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.
Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо займаються організацією перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583, передбачено машиністи і помічники машиністів електровозів, слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць.
Таким чином, право на призначення пенсії за вислугу років мають робітники локомотивних бригад після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з яких не менше 12 років 6 місяців за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
На переконання позивача відповідач не врахував йому до стажу роботи на посадах, що передбачені списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 періоди роботи з 19.06.1985 по 12.11.1985, з 20.09.1988 по 10.12.1990, з 11.12.1990 по 18.06.1996, з 04.03.1997 по 31.03.1997, з 13.05.1997 по 20.05.1998, з 21.05.1998 по 07.10.1998, з 08.10.1998 по 04.07.2010, з 16.07.2010 по 29.12.2011, з 30.12.2011 по 31.01.2012, з 20.02.2012 по 09.11.2015, з 18.11.2015 по 30.09.2017, з 01.10.2017 по 07.05.2021.
Досліджуючи це питання суд встановив наступне.
Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 позивач:
- 19.06.1985 прийнятий на виробничу практику помічником машиніста тепловозу на підставі наказу №30 від 24.06.1985 (запис №1);
- 12.11.1985 звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики на підставі наказу №57 від 14.11.1985 (запис №2);
- 01.02.1983 зарахований на навчання до Саратовського технікуму залізничного транспорту на підставі наказу №23 від 01.02.1983 (запис №3);
- 01.07.1986 відрахований у зв`язку з закінченням навчання на підставі наказу №131 від 27.06.1986 (запис №4);
- з 13.07.1986 по 26.05.1988 служба в рядах Радянської Армії на підставі військового квитка серії НП №7998213 (записи №№5-6);
- 01.08.1988 прийнятий до ПТУ «Свердловпогрузтранс» дублером помічника машиніста тепловоза на підставі наказу №35к від 01.08.1988 (запис №7);
- 20.09.1988 переведений помічником машиніста тепловоза на підставі акту випробування (запис №8);
- 11.12.1990 переведений машиністом тепловоза на підставі наказу №60 від 10.12.1990 (запис №9);
- 19.06.1996 переведений слюсарем-ремонтником 5 розряду на підставі наказу №27 від 18.06.1996 (запис №10);
- 01.02.1997 переведений дублером чергового по станції Центральний парк на підставі наказу №6к від 03.02.1997 (запис №11);
- 04.03.1997 переведений черговим по станції Центральний парк на підставі наказу №10к від 03.03.1997 (запис №12);
- 31.03.1997 переведений дублером диспетчера потягів на підставі наказу №15к від 01.04.1997 (запис №13);
- 13.05.1997 переведений диспетчером потягів на підставі наказу №22 від 12.05.1997 (запис №14);
- 21.05.1998 переведений упорядником потягів 4 розряду на підставі наказу 31к від 21.05.1998 (запис №15);
- 08.10.1998 призначений диспетчером потягів на підставі наказу №60 від 05.10.1998 (запис №16);
- 05.07.2010 переведений дублером диспетчера потягів на підставі наказу №202к від 05.07.2010 (запис №21);
- 16.07.2010 переведений диспетчером потягів на підставі наказу №218к від 16.07.2010 (запис №22);
- 29.12.2011 звільнений за п. 5 ст. 36 КЗпП України по переводу на підставі наказу №349к від 29.12.2011 (запис №23);
- 30.12.2011 прийнятий до ВП «Вантажно-транспортне управління» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» по переводу диспетчером потягів на підставі наказу №11к від 30.12.2011 (запис №24);
- 01.02.2012 переведений дублером помічника машиніста тепловоза на підставі наказу №35 від 01.02.2012 (запис №25);
- 20.02.2012 переведений помічником машиніста тепловоза на підставі наказу №58 від 20.02.2012 (запис №26);
- 09.11.2015 звільнений по переводу на підставі наказу №218-к від 09.11.2015 (запис №26);
- 18.11.2015 прийнятий до Філії «Вантажно-транспортне підприємство «Павлоградвантажтранс» ПАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» помічником машиніста тепловоза за переведенням з ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» на підставі розпорядження №416-к від 16.11.2015 (запис №28);
- 01.10.2017 переведений машиністом тепловоза депо ст. Степова на підставі наказу №412-к від 02.10.2017 (запис №30);
- 07.05.2021 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням на підставі наказу №215к від 07.05.2021 (запис №31).
Таким чином, факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років підтверджується насамперед відповідними записами у її трудовій книжці.
Записи у трудовій книжці позивача здійснені у чіткій послідовності без помилок та підчисток, у судовому порядку недійсними не визнавались.
З тексту оспорюваного рішення вбачається, що пенсійним органом до стажу за вислугу років, що надає позивачу право на призначення пенсії відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не зараховано всі зазначені вище періоди роботи позивача.
Натомість, враховуючи те, що зазначені вище посади передбачені Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо займаються організацією перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583, зазначені вище періоди роботи мають бути враховані до стажу, який дає позивачу право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що зазначені вище періоди роботи позивача та їх пільговий характер підтверджені довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, зокрема й права на отримання пенсії на підстав п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»: №61-с від 11.08.2022, №62-с від 11.08.2022, №63-с від 11.08.2022, №100 від 16.09.2022, №101 від 16.09.2022, №101/1 від 16.09.2022.
Належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи зазначені у трудовій книжці НОМЕР_2 ОСОБА_1 : з 19.06.1985 по 12.11.1985, з 20.09.1988 по 10.12.1990, з 11.12.1990 по 18.06.1996, з 04.03.1997 по 31.03.1997, з 13.05.1997 по 20.05.1998, з 21.05.1998 по 07.10.1998, з 08.10.1998 по 04.07.2010, з 16.07.2010 по 29.12.2011, з 30.12.2011 по 31.01.2012; з 20.02.2012 по 09.11.2015, з 18.11.2015 по 30.09.2017, з 01.10.2017 по 07.05.2021.
Водночас, приймаючи до уваги необхідність органу Пенсійного фонду України врахувати вищевказані періоди роботи позивача в якості її пільгового стажу та визначити у зв`язку з цим її право на призначення пенсії на пільгових умовах, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 24.10.2022, та прийняти рішення у встановленому порядку, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки, оскільки саме цим органом вказана заява розглядалась за принципом екстериторіальності, у результаті чого було прийнято рішення, яким порушено права позивача.
За таких обставин, у задоволенні позовних вимог, заявлених позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області слід відмовити.
Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду у розмірі 1073,60 грн.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у розмірі 536,80 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи ОСОБА_1 , зазначені у трудовій книжці НОМЕР_2 : з 19.06.1985 по 12.11.1985, з 20.09.1988 по 10.12.1990, з 11.12.1990 по 18.06.1996, з 04.03.1997 по 31.03.1997, з 13.05.1997 по 20.05.1998, з 21.05.1998 по 07.10.1998, з 08.10.1998 по 04.07.2010, з 16.07.2010 по 29.12.2011, з 30.12.2011 по 31.01.2012; з 20.02.2012 по 09.11.2015, з 18.11.2015 по 30.09.2017, з 01.10.2017 по 07.05.2021.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.10.2022 про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.
У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 13.04.2023.

Суддя О.В. Царікова