Справа № 620/7765/23
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2023-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2023 року Чернігів Справа № 620/7765/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю. О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1 Військової частини НОМЕР_2
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

1. визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо непроведения повного розрахунку при звільненні з ОСОБА_1 ;

2. визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації замість належного до видачі речового майна;

3. стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне до видачі речове майно, без утримання із суми податку з доходів фізичних осіб;

4. визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення із ОСОБА_1 розрахунку, нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 03.02.2022 по 14.03.2023;

5. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 03.02.2022 по 14.03.2023.

6. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за непроведення повного розрахунку при звільненні відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» за період з 03.02.2022 по день ухвалення рішення судом;

7. визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , щодо ненарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди, як військовослужбовцю, який приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24.02.2022 о 14.03.2023 щомісячно на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та невиплати вказаної додаткової винагороди;

8. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, як військовослужбовцю, який приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, за період з 24.02.2022 по 14.03.2023 щомісячно на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 вказує, що станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не провів розрахунку щодо виплати всіх належних сум при звільненні, а саме не було виплачено додаткову винагороду, як військовослужбовцю, який приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, за період з 24.02.2022 по 14.03.2023 щомісячно, а також компенсацію вартості за неотримане речове майно. Оскільки такі виплати не проведені, позивач вважає, що військова частина повинна також виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 03.02.2022 по 14.03.2023 та середній заробіток за непроведения повного розрахунку при звільненні відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» за період з 03.02.2022 по день ухвалення рішення судом.

Відповідач військова частина НОМЕР_1 надіслав відзив на позов, в якому із позовними вимогами не погодився та зазначив, що підстави для виплати позивачеві додаткової винагороди, як військовослужбовцю, який приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» відсутні, оскільки ОСОБА_1 такої участі не приймав. Щодо виплати компенсації за не отримане під час служби речове майно вказує, що така компенсація може бути виплачена лише на підставі рапорту військовослужбовця, або в разі звільнення зі служби на підставі заяви. Водночас позивач не звертався ні із рапортом ні з заявою до командира частина щодо виплати компенсації, а тому позовні вимоги у цій частині задоволенню також не підлягають.

Відповідач військова частина НОМЕР_2 надіслав відзив на позов, в якому із позовними вимогами не погодився в повному обсязі та просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні вимог за безпідставністю.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.07.2023 задоволено клопотання відповідача та залучено до участі у справі другого відповідача військову частину НОМЕР_2 , оскільки військова частина НОМЕР_1 перебуває на фінансовому забезпечення військової частини НОМЕР_3 .

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2022 №13 ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 14.01.2022 №20 на посаду помічника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 з 03.02.2022 зараховано до списків частини та на всі види забезпечення (а.с. 16).

З 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, директиви Головнокомандувача ЗСУ від 24 лютого 2022 року № 32/321/501/13т та директиви командира військової частини НОМЕР_4 від 24 лютого 2022 року, введено в дію штат № 05/195 - окремий батальйон територіальної оборони за 01 індексом, переведено особовий склад на казарменнй стан та призначено особовий склад на посади, в тому числі: старшого лейтенанта ОСОБА_1 - помічника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 - на посаду начальника групи сил підтримки військової частини НОМЕР_1 , ВОС-1001003 (а.с. 18).

У зв`язку з досягненням граничного віку перебування на військовій службі наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2023 №74 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку та виключено з військового обліку (а.с. 19-20).

Із наявної в матеріалах справи копії довідки Новогород-Сіверської районної військової адміністрації Чернігівської області від 30.05.2022 № 01-64/В-437, остання підтверджує перебування військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 на тимчасово окупованій збройними силами Російської Федерації території (місто Новогород-Сіверський Чернігівська область) у період з 24 лютого до 27 березня 2022 року. Зі слів ОСОБА_2 , військовослужбовці ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 перебували на території м. Новгород- Сіверський протягом вказаного періоду та залучалися до виконання заходів, пов`язаних із захистом території Новгород-Сіверського району від російського війська, підтримання правопорядку на території Новгород-Сіверської міської громади (а.с. 21).

Листом від 23.03.2022 адміністрації комунального некомерційного підприємства «Новгород-Сіверська центральна міська лікарня імені І.В.Буяльського» повідомила командира батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 , що для відвернення збройної агресії та забезпечення безпеки працівників та пацієнтів на території КНП «Новгород-Сіверська ЦМЛ» за адресою АДРЕСА_1 з 28 лютого по 14 березня 2022 року було задіяно громадян: ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 (а.с. 22).

Згідно із пояснювальною запискою старшого лейтенанта ОСОБА_1 від 02 червня 2022 року, командування військової частини НОМЕР_1 повідомлено про те, що починаючи з 28 лютого 2022 року по 14 березня 2022 року ОСОБА_1 разом з іншими військовослужбовцями ввійшли у взаємодію з працівниками КНП «Новгород-Сіверська ЦМЛ» за адресою вул. Шевченка, 17. міста Новгород-Сіверський. Чернігівська область. Здійснювали патрулювання території, охорони приміщення з цінними речами та матеріальними цінностями, слідкували за порядком на території лікарні та доповідали постійно про ситуацію у місті командиру військової частини НОМЕР_1 (а.с. 23-24).

21.04.2023 адвокатом позивача направлено адвокатський запит до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив надати інформацію про безпосередню участь ОСОБА_1 в період з 24.02.2022 по 14.03.2023 у бойових діях, а також довідку про розмір сум індексації грошового забезпечення позивача за вказаний період та просив повідомити про розмір грошової компенсації за не отримане під час служби речове майно (а.с. 25-26).

На вказаний вище адвокатський запит, військова частина НОМЕР_1 повідомила про те, що військова частина перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 , а тому адвокатський запит було направлено до розпорядника інформації. Крім того зазначено, що в період з 24.02.2022 по 14.03.2022 старший лейтенант ОСОБА_1 безпосередню участь в бойових діях не брав (а.с. 29).

На виконання вимог ухвали суду від 05.07.2023 військова частина НОМЕР_1 листом від 18.07.2023 №1307 повідомила суд про те, що інформації про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення позивача надати не має можливості, оскільки перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 . Також зазначено, що в період з 01.07.2022 по 31.12.2022 ОСОБА_11 брав безпосередню участь у забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії (а.с. 59).

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 від 04.08.2023, позивачеві було нараховано додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168 в період з 01.07.2022 по 31.12.2022 в розмірі по 100 000,00 грн щомісячно, а січні 2023 року 30 000,00 грн, в лютому 2023 року 20357,14 грн (а.с. 84).

Згідно із рапортом начальника логістики-заступника командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_12 , рапорт від ОСОБА_1 про виплату компенсації за неотримане речове майно до командира військової частини НОМЕР_1 не надходив (а.с. 82).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до абзацу 1 статті 1-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XІІ) законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168), пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Надалі, постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 №217 (яка застосовується з 24.02.2022) та від 22.03.2022 №350 (яка застосовується з 24.02.2022) внесено зміни в абзац 1 пункту 1 постанови №168 і викладено її в такій редакції «Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.».

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, Міністром оборони України 25.03.2022 (НР/248/1298) направлено, в тому числі до військових частин телеграму, у якій роз`яснено, що під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» (далі-бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угрупувань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань зведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

здійснення заходів з виводу сил та засобів з-під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).

На період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угрупувань військ сил (сил) Сил оборони держави визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави-відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження), журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військових частини) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначити підстави для його видавання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №2 до цієї телеграми).

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Аналогічні норми викладено в Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджений Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 і зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197, який доповнено новим розділом згідно з Наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023 та застосовуються з 01 лютого 2023 року.

Отже, з 24.02.2022 у військовослужбовців Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000, 00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Підставою для нарахування та виплати такої винагороди є відповідний наказ командира.

Разом з тим, наявні в матеріалах справи докази безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів підтверджують таку участь ОСОБА_1 лише в період з 01.07.2022 по 31.12.2022, за вказаний період виплата додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ №168 проведена в максимальному розмірі. Водночас доказів такої участі в період з лютого по червень 2022 року та в січні-березні 2023 року, позивач суду не надав, в той же час довідки Новгород - Сіверської районної військової адміністрації та КНП «Новгород - Сіверська центральна міська лікарня» не є належним та допустимим доказом такої участі в розумінні постанови КМУ №168 з урахуванням телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджений Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260.

На виконання частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина друга вказаної статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що незважаючи на встановлену вказаною нормою презумпцію винуватості суб`єкта владних повноважень, позивач не звільняється від свого процесуального обов`язку, встановленого частиною першою статті 77 Кодексу, довести належними та достатніми доказами ті обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Віднесення Чернігівської області до районів, в яких ведуться активні бойові дії, не свідчить про наявність у позивача права на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн.

Таке право має бути підтверджено відповідною довідкою, а нарахування і виплата здійснюватися на підставі чітко визначеного переліку документів (бойових наказів (бойове розпорядження), журналів бойових дій (вахтовий журнал), рапортів (донесення) командира підрозділу (групи) тощо).

Разом з тим, з огляду на те, що доказів безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у інших періодах, ніж зазначив відповідач, позивач не надав, його доводи про порушення відповідачем приписів постанови №168 під час нарахування грошового забезпечення, суд вважає необґрунтованими.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови №168 за спірний період.

Щодо позовної вимоги про нарахування та виплату грошової компенсації за неотримане під час служби речове майно суд зазначає таке.

Згідно із частиною першою статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 (далі - Порядок №178), виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Пунктом 3 Порядку №178 визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби.

Згідно із пунктом 4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Отже, умовою для виникнення обов`язку виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини є подання військовослужбовцем відповідного рапорту під час проходження служби.

За таких обставин, військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їхнім бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна, за цінами, що діють на час звільнення.

Тобто, із викладеного можна дійти висновку, що отримання компенсації вартості за неотримане речове майно є альтернативним правом особи, що звільняється, яке настає внаслідок волевиявлення останнього, про що він повинен подати відповідний рапорт.

Зважаючи на відсутність в матеріалах справи відповідних доказів звернення позивача із рапортом про виплату компенсації неотриманого під час служби речового майна, ухвалою суду від 19.06.2023 було запропоновано ОСОБА_1 надати відповідні докази звернення з рапортом або із заявою після звільнення у відставку.

Разом з тим, позивач доказів звернення до відповідача із рапортом не надав, як не надав і доказу звернення із такою заявою після звільнення з військової служби. Своєю чергою згідно із наданими поясненнями відповідача ОСОБА_1 під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 не подавав рапорту щодо виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. Водночас після звільнення ОСОБА_1 також не подавав відповідну заяву з аналогічного питання.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що передумовою виплати компенсації за неотримане під час служби речове майно є звернення військовослужбовця із рапортом, а до такого волевиявлення особи у відповідача не виникає обов`язку проведення відповідних виплат, що виключає протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в спірних правовідносинах, а отже підстави для задоволення цієї частини позовних вимог також відсутні.

Враховуючи відмову в задоволенні позову в частині проведення із позивачем неповного розрахунку при звільненні, позовні вимоги про стягнення грошової компенсації втрати частини доходів та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні також задоволенню не підлягають.

Стосовно інших посилань сторін, то суд зазначає, що згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до приписів ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат згідно із ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 .

Дата складення повного рішення суду - 01.09.2023.

Суддя Ю. О. Скалозуб