Справа № 420/5900/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/5900/23

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

30.05.2023 року;

Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення у Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо відмови у призначенні та виплаті грошової допомоги на проживання, яка передбачена Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року №332, за її заявою від 22.04.2022 року;

зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі відповідно до поданої заяви від 22.04.2022 року.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачка є громадянкою України, внаслідок збройного конфлікту на території Луганської та Донецької областях вимушено залишила своє місце проживання у м. Донецьк, переїхала до м. Одеса, де з 2018 року перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа. З моменту реєстрації як внутрішньо переміщена особа позивачка обліковується в Управлінні соціального захисту населення у Приморському районі м. Одеси та у період з березня 2019 року по червень 2019 року одержувала адресну допомогу, передбачену Порядком №505.

В квітні 2022 року позивачка звернулась в Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про виплату допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі. Вказані вимоги, без наведення належних правових підстав, залишено без задоволення.

Оспорюючи правомірність та обґрунтованість рішення відповідача, позивачка вказує, що відповідно до положень пунктів 2, 3 Порядку від 20.03.2022 року №332 для отримання внутрішньо переміщеною особою допомоги на проживання необхідно дотримання наступних умов:

отримувати щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг станом на 24.02.2022 року; або

бути облікованою на території, включеній у Розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204-р «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка», на яке міститься посилання в пункті 2 Порядку №332 чи переміщеним з такої території.

Посилаючись на ту обставину, що позивачка перемістилась з Донецької області, з міста, яке входить до переліку територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, позивачка до 24 лютого 2022 року була облікована як внутрішньо переміщена особа в регіоні, включеному до відповідного переліку згідно абзацу 1 пункту 2 Порядку №332, наполягає на повній обґрунтованості своїх позовних вимог, неправомірності дій Управління та наявності підстав для зобов`язання органу соціального захисту призначити допомогу на проживання внутрішньо переміщеній особі в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправними дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті грошової допомоги на проживання, яка передбачена Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року №332, за її заявою від 22.04.2022 року.

Зобов`язав Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 відповідно до поданої заяви від 22.04.2022 року.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1073,6 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, виходячи з обставин цієї справи, визначив, що право на допомогу на проживання ВПО мають:

особи, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг станом на 24.02.2022 на підставі Порядку №505 (при цьому таким особам не потрібно звертатись із заявою, їм автоматично виплачується допомога вже на підставі Порядку№322);

які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку.

З огляду на те, що позивачка є внутрішньо переміщеною особою, станом на 24.02.2022 року не отримувала державної допомоги, але облікована на території, включеній у Розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204-р, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивачки права на допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до поданої заяви від 22.04.2022 року, необґрунтованість та неправомірність оспорюваного рішення відповідача.

В апеляційній скарзі Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням Порядку №332 і помилково залишено поза увагою те, що допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам виплачується у разі переміщення особи з тимчасово окупованої території або на якій ведуться бойові дії та яка зазначена в затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204 переліку.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці 1 пункту 2 вказаного Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Посилаючись на те, що місто Одеса не входить до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення бойових дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), позивачка облікована як внутрішньо переміщена особа до введення воєнного стану та не одержувала допомогу на проживання, апелянт наполягає на повній необґрунтованості позовних вимог та відсутності правових підстав для їх задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 є громадянкою України, народилась у м. Красний Луч Луганської області ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зареєстрованим місцем проживання позивачки є: АДРЕСА_1 .

Згідно Довідки від 10.09.2018 року №5105-410958 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради як внутрішньо переміщена особа.

Фактичним місцем проживання позивачки визначено по АДРЕСА_2 .

Позивачка отримувала в Управлінні щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам на проживання відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 у складі сім`ї уповноваженого представника гр. ОСОБА_2 , а саме:

за заявою від 13.09.2018 року з 13.09.2018 року по 12.03.2019 року в сумі 442 грн. щомісяця;

за заявою від 01.03.2019 року з 13.03.2019 року по 30.04.2019 року в сумі 442 грн. щомісяця; з 01.05.2019 року по 30.06.2019 року у розмірі 221 грн. щомісяця.

Виплата грошової допомоги позивачці припинена з 01.07.2019 року на підставі пункту 7 Порядку від 01.10.2014 року №505.

22.04.2022 року позивачка звернулась до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Рішенням Управлінням соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 05.05.2022 року за №1126/2, на підставі пунктів 2, 3 Порядку від 20.03.2022 №332, відмовлено ОСОБА_1 у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за заявою від 22.04.2022 року як такій, що не має права на її отримання.

У зв`язку із не одержанням вказаного рішення та не повідомленням Управлінням про його прийняття, позивачка 24.01.2023 року звернулась в Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою, в якій просила роз`яснити підстави не виплати грошової допомоги.

У листі від 20.02.2023 року за №2630-0 Управління повідомило позивачці про відмову у призначенні останній грошової допомоги за заявою від 22.04.2022 року.

Так, посилаючись на положення пунктів 2, 3 Порядку від 20.03.2022 року №332, роз`ясняючи правові підстави залишення без задоволення раніше поданої заяви, Управління зазначило, що станом на 24.02.2022 року позивачка була облікована як внутрішньо переміщена особа, проте не одержувала допомогу та повторно не була переміщена з тимчасово окупованої території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією території після 24.02.2022 року.

Не погоджуючись із діями відповідача, посилаючись на їх необґрунтованість та неправомірність, позивачка звернулась до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 4 Закону України від 20.10.2014 року №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, запроваджений з прийняттям Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 (який діяв до 20.03.2022 року).

У пункті 2 Порядку від 01.10.2014 року №505 передбачалось, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

З 20.03.2022 року механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам визначається Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року №332.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Порядку від 20.03.2022 року №332 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 року №204.

Згідно із пунктом 3 Порядку від 20.03.2022 року №332 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:

для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;

для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 р. включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (Офіційний вісник України, 2014 р., № 80, ст. 2271). Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Відповідно до абзацу 7 пункту 3 Порядку від 20.03.2022 року №332 (в редакції, яка діяла на момент звернення позивачки із заявою) допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р. у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Слід враховувати, що в редакції Розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204-р «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка», на яке міститься посилання у пункті 2 Порядку №332, станом на початок введення воєнного стану в Україні, Одеська область входила до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка».

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачка є внутрішньо переміщеною особою та станом на 24 лютого 2022 року не одержувала адресну допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Одночасно, позивачка до 24 лютого 2022 року обліковувалась як внутрішньо переміщена особа у регіоні, що включений до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка».

Згідно правового висновку у постанові Верховного Суду від 14 червня 2023 року по справі №160/12308/22, зміст норм Порядку від 20.03.2022 року №332 свідчить про те, що пунктом 2 Порядку передбачено коло осіб, яким надається допомога на проживання, а пункт 3 містить положення щодо розміру та умов надання чи ненадання такої допомоги за певних обставин.

Сукупність положень пунктів 2 та 3 Порядку №332 підтверджує, що внутрішньо переміщена особа має право на допомогу на проживання, визначену Порядком №332 незалежно від дати взяття її на облік як внутрішньо переміщені особи, якщо вона перемістилась з території, яка відповідає двом умовам: на цій території проводяться бойові дії та ця територія міститься в переліку, затвердженому розпорядженням №204-р.

При цьому, у разі якщо внутрішньо переміщена особа станом на 01.03.2022 отримувала щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до постанови №505, допомога на проживання, яка передбачена Порядком №332 призначається автоматично без подання додаткового звернення.

У свою чергу, випадок, за якого допомога на проживання, визначена Порядком №332, не надається, законодавець пов`язав з умовою не включення регіону до переліку, затвердженого розпорядженням №204-р, до якого внутрішньо переміщена особа перемістилась до 24.02.2022, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до постанови №505, а не з датою включення певного регіону до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Вказані правові висновки сформовані за обставин, побідних у цій справі, а тому відповідно до частини 5 статті 242 КАС України підлягають врахуванню при вирішенні даного адміністративного спору.

Таким чином, за обставин справи, позивачка зареєстрована відповідним органом праці і соціального захисту населення як внутрішньо переміщена особа у вересні 2018 року та отримувала адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до постанови №505, до липня 2019 року.

Відповідно до розпорядження №204-р м. Донецьк та Донецька область, з якої у 2018 році перемістилась позивачка, включені до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Місто Одеса та Одеська область, до якої позивачка перемістилась до 24.02.2022 також включені до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Зазначеним досягаються умови, передбачені абзацем 1 пункту 2 Порядку від 20.03.2022 року №332 та абзацем 7 пункту 3 Порядку від 20.03.2022 року №332 (в редакції, яка діяла на момент звернення позивачки із заявою), за яких позивачка набула право на грошову допомогу як внутрішньо переміщена особа.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про неправомірність відмови відповідача у не наданні заявленої позивачкою допомоги.

З огляду на викладене, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв