Справа № 520/11763/22
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

04 вересня 2023 р. №520/11763/22

Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області 14.10.2022 №29 щодо відмови ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у зарахуванні в страховий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах періоду роботи на Шахті "Брянківська" з 08.07.1988 по 27.08.1988, 05.09.1988 по 21.11.1988, 23.03.1989 по 27.04.1989, 20.06.1989 по 25.06.1989, 02.07.1991 по 22.10.1995 та період служби в армії з 28.06.1989 по 07.05.1991 на підставі наданих документів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи на Шахті "Брянківська" з 08.07.1988 по 27.08.1988, 05.09.1988 по 21.11.1988, 23.03.1989 по 27.04.1989, 20.06.1989 по 25.06.1989, 02.07.1991 по 22.10.1995 та період служби в армії з 28.06.1989 по 07.05.1991;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 07.10.2022, із зарахуванням до пільгового стажу періоду роботи на Шахті "Брянківська" з 08.07.1988 по 27.08.1988, 05.09.1988 по 21.11.1988, 23.03.1989 по 27.04.1989, 20.06.1989 по 25.06.1989, 02.07.1991 по 22.10.1995 та періоду служби в армії з 28.06.1989 по 07.05.1991.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 14.10.2022 №29 йому відмовлено в призначенні у зарахуванні в страховий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах періоду роботи на Шахті "Брянківська" з 08.07.1988 по 27.08.1988, 05.09.1988 по 21.11.1988, 23.03.1989 по 27.04.1989, 20.06.1989 по 25.06.1989, 02.07.1991 по 22.10.1995 та період служби в армії з 28.06.1989 по 07.05.1991. Таке рішення позивач вважає незаконним та безпідставним, оскільки, на його думку, ним надані всі необхідні документи для призначення йому пільгової пенсії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, надіслав на адресу суду відзив на позов, в якому не погодився з заявленими позовними вимогами, вказав, що до пільгового стажу на підземних роботах не зараховано періоди роботи позивача в шахті "Брянковська" ДП "Первомайськвугілля" згідно із довідками про підтвердження пільгового характеру роботи від 16.01.2006 №1210, від 16.01.2006 №1208, від 16.01.2006 №1209, від 16.01.2006 №1211, виданими Відокремленим підрозділом шахти "Ломоватська" ДП "Первомайськвугілля", оскільки відсутня інформація про правонаступництво підприємства. Крім того, оскільки до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 20.06.1989 по 25.06.1989 (робота на момент призову в армію), то відповідно до пільгового стажу не зараховано період служби в армії з 28.06.1989 по 07.05.1991. Відтак, наявність у позивача необхідного стажу роботи на пільгових умовах, не підтверджений необхідними документами. Отже, рішення відповідача є таким, що в повному обсязі відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення від 14.10.2022 №29 є безпідставною та необґрунтованою, а отже задоволенню не підлягає.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, надіслав на адресу суду відзив, в якому заперечував проти заявлених позовних вимог, вказуючи на правомірність рішення пенсійного фонду.

У відповідь на відзиви відповідачів представник відповідача зазначив, що не погоджується з доводами відповідачів, оскільки, записи в трудовій книжці позивача містять повні та чіткі відомості щодо періоду, характеру виконуваної роботи за спірні періоди. Також зазначив, що вимога органу пенсійного фонду надати уточнюючу довідку про на підтвердження правонаступництва підприємства є неприпустимою, так як на даний час Гірська міська територіальна громада Луганської області (місцезнаходження ДП "Первомайськвігулля" м.Гірське Луганської області) та Кадіївська міська територіальна громада Луганської області (місцезнаходження шахти "Брянківська" м.Брянка Луганської області) знаходяться в окупації РФ.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.10.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі за текстом Закон №1058).

Вказану заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області та 14.10.2022 прийнято рішення № 29 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058 у зв`язку з вiдсутнiстю необхiдного стажу на підземних роботах.

В якості підстав для відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах вказано, що до пільгового стажу на підземних роботах не зараховано періоди роботи в шахті "Брянковська" ДП "Первомайськвігулля" згідно з довідками про підтвердження пільгового характеру роботи від 16.01.2006 №1210, від 16.01.2006 №1208, від 16.01.2006 №1209, від 16.01.2006 №1211, виданими Відокремленим підрозділом шахти "Ломоватська" ДП "Первомайськвугілля", оскільки відсутня інформація, що він є правонаступником шахти "Брянковська" ДП "Первомайськвігулля" та має право на надання довідок, підтверджуючих пільговий характер роботи. Відсутні дані щодо стану підприємства (ліквідовано/не ліквідовано). В разі ліквідації підприємства розгляд питання підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, провадиться на Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, після надання відповідної заяви та необхідних документів.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до приписів ч.2 ст.19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.1ст.8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою ст.24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог абз.6 ч.3 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Частиною 4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно ч.1 ст.28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Відповідно до ч.1, 4 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Згідно з ч.2 ст.46 Закону №1058-ІV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Визначення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів визначає Закон України "Про підвищення престижності шахтарської праці" №345-VI, прийнятий 2 вересня 2008 року (далі - Закон №345-VI).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей. Відповідно до статті 8 Закону №345-VI, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

У абзаці третьому частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 6 Порядку №637 передбачено, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ. Військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до трудового стажу на підставі довідок військових комісаріатів, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток № 2).

Пунктом 8 Порядку №637 передбачено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року за № 383, визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ України від 12 серпня 1993 року.

Пунктом 20 Постанови КМУ від 12.08.1993 №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка

Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом міністерства соціальної політики №383 від 18.11.2005 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92р.

Так, під час роботи за професією гірничого робітника, застосовуються постанова Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, від 16.01.2003 № 36, від 24.06.2016 №461 та відносяться до Списку № 1 розділу 1 "Підземні роботи".

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція від 29.07.1993 №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

При цьому, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників", заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Пунктом 1.2 Інструкції №58 від 29.07.1993 передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 від 29.07.1993 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно п.4.1 Інструкції №58 від 29.07.1993 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), до заяви для призначення пенсії за віком додаються такі документи (надаються копії документів з оригіналами): паспорт та документи про місце проживання (реєстрації) особи; документ про присвоєння реєстраційного номеру; трудова книжка (відомості про роботу); диплом, атестат училища, які стверджують денну форму навчання; свідоцтво про шлюб (для жінок); свідоцтво про народження дітей (для жінок); та інші документи.

Згідно п.п.3 п.4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку №22-1.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, лише за відсутністю у трудовій книжці відповідних записів про фактичну роботу у шкідливих умовах протягом повного робочого дня, для призначення пенсії на пільгових умовах необхідне додаткове підтвердження наявності пільгового стажу підтверджується уточнюючими довідками з підприємства.

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_2 від 23.11.1988 року, оформленої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спірні періоди працював: з 08.07.1988 по 27.08.1988, з 05.09.1988 по 21.11.1988, з 23.03.1989 р. по 27.04.1989, з 20.06.1989 по 25.06.1989, з 02.07.1991 по 22.10.1995 - на шахті "Брянківська" ДП "Первомайськвігулля", а в період з 28.06.1989 по 07.05.1991 проходив строкову служби в армії. Також в трудовій зазначено, що позивач працював у визначені періоди повний робочий день на підземній роботі.

Всі зазначені вище записи в трудовій книжці виправлень не містять, здійснені чітко, без помарок та завірені підписами та печатками.

Також позивачем надано відповідачу уточнюючі довідки, видані відокремленим підрозділом шахта "Ломоватська" ДП "Первомайськвугілля", в якій міститься вся необхідна інформація для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №1 за період роботи позивача на шахті "Брянківська" з 08.07.1988 по 27.08.1988, 05.09.1988 по 21.11.1988, 23.03.1989 по 27.04.1989, 20.06.1989 по 25.06.1989, 02.07.1991 по 22.10.1995 та період служби в армії з 28.06.1989 по 07.05.1991, а саме: період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професія або посада, характер роботи; розділ, підрозділ, найменування списків або їх номери, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Також довідки містить в собі інформацію про періоди знаходження позивача у відпустках без збереження заробітної плати.

Судом зі змісту спірних довідок встановлено:

1) №1208 від 16.01.2009, видана відокремленим підрозділом шахта "Ломоватська" ДП "Первомайськвугілля" позивач працював на шахті "Брянківська" повний робочий день під землею: з 08.07.1988 по 19.08.1988 учнем гірника очисного забою 1 розряду на ділянці № 1 (видобутку); 19.08.1988 по 27.08.1988 працював учнем гірника підземного 1 розряду на ділянці підготовчих робіт; 05.09.1988 по 21.11.1988 працював підземним гірником 2 розряду ділянці внутрішньошахтного транспорту;

2) №1209 від 16.01.2009, видана відокремленим підрозділом шахта "Ломоватська" ДП "Первомайськвугілля" позивач працював на шахті "Брянківська" повний робочий день під землею: з 23.03.1989 по 27.04.1989 підземним гірником 2 розряду на ділянці внутрішньошахтного транспорту; з 20.06.1989 по 25.06.1989 працював підземним гірником 2 розр. на ділянці внутрішньошахтного транспорту; з 02.07.1991 по 31.12.1991 працював гірничим майстром ділянки вентиляції та техніки безпеки;

3) №1210 від 16.01.2009, видана відокремленим підрозділом шахта "Ломоватська" ДП "Первомайськвугілля" позивач працював на шахті "Брянківська" повний робочий день під землею: з 01.01.1992 по 25.01.1994 гірничим майстром ділянки вентиляції та техніки безпеки; з 25.01.1994 по 28.02.1994 працював в.о. помічника начальника ділянки №4 (видобувна); з 01.03.1994 по 21.10.1994 працював в.о. помічника начальника ділянки №2 (видобувна);

4) №1211 від 16.10.2009, видана відокремленим підрозділом шахта "Ломоватська" ДП "Первомайськвугілля" позивач працював на шахті "Брянківська" повний робочий день під землею: з 21.10.1994 по 01.01.1995 підземним гірником 2 розряду ділянки №2 (видобувна); з 01.01.1995 по 22.10.1995 працював гірничим майстром ділянки №1 (видобувна);

5) №1580 від 29.12.2008, видана відокремленим підрозділом шахта "Ломоватська" ДП "Первомайськвугілля", вбачається, що згідно наказу МУП УССР від 27.08.1971 №197 шахта 6/6 "Бис" треста "Кадієввугілля" перейменована в шахту "Брянківська" виробничого об`єднання "Стахановвугілля":

- МУП УССР від 27.08.1971 №197 шахта 1/1 бис" Криворіжжя перейменували в шахтоуправління "Криворізьке,

- МУП УССР від 24.11.1975 №218 шахтоуправління "Кріворізьке" перейменували в шахта "Криворізька",

- в/о "Стаханіввугілля" від 07.06.1991 №156 шахта "Брянківська" є правоприємником шахти "Криворіжська",

- ГК "Укрвуглереструктуризація" від 26.04.2000 №60 заснована Брянківська дирекція з ліквідації шахт з включенням шахт: "Брянківська", "Замковська", "Ніканор", "Анненська", ім.Косіора,

- ГК "Укрвуглереструктуризація» від 19.12.2002 №129 Брянкіська дирекція з ліквідації шахт передана до складу Кіровської дирекції з ліквідації шахт;

- ДП "Обласна дирекція "Луганськвуглереструктуризація" від 04.07.2005 №73 Кіровська дирекція з ліквідації шахт реорганізована шляхом приєднання до ГК "Обласна дирекція "Луганськвуглереструктуризація" з 01.08.2005;

- МУП України №422 від 28.08.2006 №231 від 27.11.2006 ДП "Первомайськвугілля". Архіви ліквідованих шахт "Анненська", "Брянківська", "Замковська" передані до ВП шахта "Ломоватська" ДП "Первомайськвугілля".

Відповідно до наказу Дирекції шахти "Брянківська", що ліквідується від 19.12.1996 №73/к "Про результат атестації робочих місць по результатам праці" на шахті проведена атестація робочих місць по умовам праці професій підземних та поверхневих, у тому числі, на яких працював позивач.

Однак, в рішенні від 14.10.2022 року №29 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області зазначено, що вказані довідки не приймаються до уваги так як не містять інформацію про правонаступника шахти "Брянківська" ДП "Первомайськвігулля", а також зазначено у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, підтвердження стажу роботи відповідно до постанови правління ПФУ від 10.11.2006 №18-1 проводиться комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах після надання відповідної заяви та необхідних документів.

Як встановлено судом, дані зазначені в уточнюючих довідках (посада, дати наказів, загальний період роботи) не відрізняються від записів в трудовій книжці. Інформація, зазначена у довідках є розширеною. Крім того, з наданої позивачем довідки №1580 від 29.12.2008 можливо встановити факт ліквідації шахти "Брянківська", передачу архіву цієї шахти до ВП шахта "Ломоватська" ДП "Первомайськвугілля". Таким чином, слід дійти висновку про наявність повноважень ВП шахта "Ломоватська" ДП "Первомайськвугілля" на видачу уточнюючої довідки щодо періоду та характеру робіт, які виконував ОСОБА_2 в період роботи на шахті "Брянківська".

Щодо доводів відповідача стосовно того, що підприємство, яке видало зазначені довідки знаходиться на території, непідконтрольній Україні (м.Брянка, ЛНР), перевірка наявності первинних документів на цей час неможлива, а тому і підстави для їх врахування для обчислення пенсії відсутні, суд зазначає наступне.

Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах.

Зокрема, у постанові від 02 жовтня 2018 року (справа №569/14531/16-а) проаналізував положення статті 19 Конституції України, статей 3,4,9,17,18 Закону №1207-VІІ, у розрізі міжнародних принципів закладених у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії", в якому у 1971році Міжнародний суд Організацій Об`єднаних Націй (далі - ООН) зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів", у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) згідно з якими: "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

Верховний Суд зазначив, що у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що можливо застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово неконтрольованій владою території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень і обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення в належному розмірі.

Суд зазначає, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у пільговій довідці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

З огляду на вище викладене, а також беручи до уваги те, що подані позивачем довідки містять усі необхідні відомості для вирішення спірного питання щодо зарахування спірних періодів до стажу для перерахунку пенсії на пільгових умовах та не суперечать записам у трудовій книжки позивача, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави їх не враховувати.

Щодо незарахування до пільгового стажу позивача періоду строкової військової служби з 28.06.1989 по 07.05.1991, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, зокрема, копією трудової книжки НОМЕР_2 , позивач проходив військову службу в Радянській Армії в період з 28.06.1989 по 07.05.1991 року.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується військова служба незалежно від місця проходження служби.

Відповідно до ч. 1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та абз.2 п.1 ст.8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей" час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на час призову на строкову військову службу особа навчалась за фахом в професійно-технічному навчальному закладі та працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах.

Згідно записів трудової книжки позивача, до призову на військову службу він працював на Шахті "Брянківська" гірноробочим 2 розряду повний робочий день на підземній роботі, 25.06.1989 був звільнений з шахти згідно п.3 ст.36 КЗпП України, у зв`язку із призовом до Радянської армії.

Таким чином, період проходження військової служби позивачем в Радянській Армії з 28.06.1989 по 07.05.1991 підлягає зарахуванню до його пільгового страхового стажу, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 07.10.2022, із зарахуванням до пільгового стажу періоду роботи на Шахті "Брянківська" з 08.07.1988 по 27.08.1988, 05.09.1988 по 21.11.1988, 23.03.1989 по 27.04.1989, 20.06.1989 по 25.06.1989, 02.07.1991 по 22.10.1995 та періоду служби в армії з 28.06.1989 по 07.05.1991. суд зазначає наступне.

За загальним правилом, діями суб`єкта владних повноважень є сукупність вчинків здійснених у межах наданих чинним законодавством повноважень. Отже, під протиправними діями суб`єкта владних повноважень слід розуміти активну форму поведінки, пов`язану з виконанням дій, які такий суб`єкт не мав права вчинювати відповідно до його повноважень, за відсутності обставин, з якими пов`язана необхідність вчинення певної дії або з порушенням процедури.

До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу саме позивача. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005р. № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У зв`язку із чинністю вказаної вище норми Порядку №22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто заяву позивача про призначення пенсії, який у розглянутому спорі є органом, що призначає пенсію.

В даному випадку, права позивача порушено рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 14.10.2022 №29, яким ОСОБА_1 , відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та згідно якого не зараховано періоди роботи та служби в армії, а не внаслідок протиправних дій чи рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, то відповідно належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати позивачу зазначені періоди до пільгового стажу та повторно розглянути питання щодо призначення пільгової пенсії позивачу.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Стосовно клопотання представника позивача про розподіл судових витрат, що складаються з оплати судового збору у розмірі 793,92 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Приписами ст.132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частинами 3-5 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У пункті 269 Рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Згідно із договором про надання професійної правничої допомоги від 08.11.2022 року, що був укладений між позивачем та адвокатом Бєліковою Наталією Анатоліївною, клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (пункт 1.1. Договору.)

Згідно із п.5.1 вказаного вище договору передбачається, що вартість правової допомоги адвоката (гонорар) є фіксованим та складає 5000,00 грн.

Відповідно до акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 19.12.2022 року адвокат надав, а клієнт прийняв наступні юридичні послуги у формі: правовий аналіз наданих документів; аналіз судової практики в подібних правовідносинах; консультація; адвокатський запит щодо рішення про відмову у призначенні пенсії; складання позовної заяви; подання позову до суду.

Згідно із калькуляцією до договору про надання правової (правничої) допомоги від 08.11.2022 позивач повинен сплатити на користь адвоката кошти за надану правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч гривень) 00 копійок.

З огляду на те, що процесуальним законом не передбачено імперативної вказівки щодо форми документа про детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, суд приходить до висновку про те, що наданий представником позивача детальний опис робіт із зазначенням кількості годин, витрачених адвокатом для надання тієї чи іншої юридичної послуги, свідчить про надання таких послуг адвокатом клієнту.

Оцінюючи співмірність витрат позивача на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу наданих робіт, суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.134 КАС України).

Відповідач у відзиві на позовну заяву наголошує, що заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу у сумі 5000 грн неспівмірні наданим послугам, оскільки, предмет позову належить до справ незначної складності, представник позивача не здійснював будь-якої роботи щодо збору доказів у справі, фактично надані послуги адвоката, на думку відповідача, зводяться лише до написання позовної заяви.

Щодо доказів фактичної оплати правової допомоги суд зазначає, що для цілей розподілу судових витрат приписами статті 134 КАС України гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що або вже сплачена або підлягає сплаті.

Відповідно до вимог статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

У суду відсутні правові підстави вважати положення договору про надання правової допомоги щодо оплати послуг такими, що суперечать Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Також у суду відсутні підстави вважати, що договірні зобов`язання між позивачем та адвокатом не буде виконано.

Враховуючи, що процесуальним законом встановлено можливість оцінити витрати на правову допомогу у вигляді гонорару адвоката як такі, що ще не сплачені, однак підлягають сплаті, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів представника позивача щодо відсутності доказів оплати гонорару адвоката за договором.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням того, що позовні вимоги у справі задоволено частково, оцінивши рівень витрат позивача на правничу допомогу, а також те, що їх сума була неспівмірною зі складністю предмета спору та обсягу наданих адвокатом послуг, виходячи із критеріїв розумності та пропорційності оплати послуг адвоката, а також заперечень відповідача щодо заявленої до відшкодування суми правничої допомоги, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Витрати з оплати судового збору підлягають розподілу відповідно до частини 8 статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул.Морехідна, буд.1, м.Миколаїв, 54020, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2, м.Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області 14.10.2022 №29 щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні в страховий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах періоду роботи на Шахті "Брянківська" з 08.07.1988 по 27.08.1988, 05.09.1988 по 21.11.1988, 23.03.1989 по 27.04.1989, 20.06.1989 по 25.06.1989, 02.07.1991 по 22.10.1995 та період служби в армії з 28.06.1989 по 07.05.1991 на підставі наданих документів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи на Шахті "Брянківська" з 08.07.1988 по 27.08.1988, 05.09.1988 по 21.11.1988, 23.03.1989 по 27.04.1989, 20.06.1989 по 25.06.1989, 02.07.1991 по 22.10.1995 та період служби в армії з 28.06.1989 по 07.05.1991.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 07.10.2022, із зарахуванням до пільгового стажу періоду роботи на Шахті "Брянківська" з 08.07.1988 по 27.08.1988, 05.09.1988 по 21.11.1988, 23.03.1989 по 27.04.1989, 20.06.1989 по 25.06.1989, 02.07.1991 по 22.10.1995 та періоду служби в армії з 28.06.1989 по 07.05.1991.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул.Морехідна, буд.1, м.Миколаїв, 54020, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 793,92 грн (сімсот дев`яносто три гривні 92 копійки).

В задоволення іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул.Морехідна, буд.1, м.Миколаїв, 54020, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті професійної правничої допомоги на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 2500 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території м.Харків та Харківської області, повний текст рішення складено 04 вересня 2023 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО