Справа № 500/4862/23
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4862/23

31 серпня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу №70873762 від 21.07.2023.

Ухвалою суду від 08.08.2023 позовну заяву було залишено без руху.

Позивач 16.08.2023 усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 21.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, з особливостями визначеними ст.287 КАС України. Призначено судове засідання у справі на 31 серпня 2023 року о 10:00 год. в залі судових засідань Тернопільського окружного адміністративного суду за адресою: 46006 м.Тернопіль, вул. Кн. Острозького, 20.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.07.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про накладення штрафу №70873762 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 5100,00 грн. за не надання підтвердження повного виконання рішення суду по справі №500/1882/22.

Позивач стверджує, що дана обставина не відповідає дійсності, адже вказує, що 02.12.20223 ним в добровільному порядку було виконано рішення Тернопільського окружного адміністративного суду по справі №500/1882/22 від 23.05.2022, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2022, у відповідності до виконавчого листа від 01.12.2022, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом по справі №500/1882/22, а саме здійснено перерахунок страхового стажу ОСОБА_1 та враховано його періоди роботи з 15.11.1991 по 19.06.1995, з 01.09.1997 по 30.06.2000 та враховано довідки від 09.07.2018 про нараховану заробітну плату за період з 1984 по 1991 роки.

Тому, вважає, що у державного виконавця були відсутні підстави для накладення штрафу, а тому спірна постанова підлягає скасуванню.

Від відповідача на адресу суду 23.08.2023 надійшов відзив. У відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову, аргументуючи це тим, що після отримання 07.06.2023 ухвали Тернопільського окружного адміністративного суду по справі №500/1882/22 від 19.05.2023 про роз`яснення судового рішення, згідно якого зазначено, що поновлення порушеного права позивача відповідачем згідно судового рішення у цій справі повинно відбуватись саме з моменту призначення пенсії за віком. Згідно рішення суду від 23.05.2022 по справі №500/1882/22 встановлено, що ОСОБА_1 пенсію за віком призначено з 06.12.2021.

Однак, відповідач провів перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2022, що свідчить про не виконання рішення суду в повному обсязі. Саме з цих підстав відповідачем було винесено постанову про накладення штрафу від 21.07.2023 №70873762.

Представник позивача в судовому засіданні 31.08.2023 просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову та підтримав позицію викладену у відзиві на позов.

Ухвалою суду (протокольною) від 31.08.2023 вирішено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступні обставини.

На примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження №70873762 з примусового виконання виконавчого листа виданого Тернопільським окружним адміністративним судом від 01.12.2022 у справі №500/1882/22 про зобов`язання Головного управління ПФУ в Тернопільській області провести перерахунок страхового стажу ОСОБА_2 , врахувавши період роботи з 15.11.1991 по 16.06.1995. Зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області провести перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 та врахувати період роботи з 01.09.1977 по 30.06.2000 з врахуванням довідок №3Ф-ЗЗ-05-14/01-Ц-1973 від 09.07.2018 про нараховану заробітну плату за період1984-1991 роки.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2022 залишено без змін Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року по справі №500/1882/22.

На виконання вказаного рішення 01.12.2022 Тернопільським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист зобов`язального характеру.

30.01.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гулькою В.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70873762 з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа.

Постанова про відкриття виконавчого провадження боржником не оскаржувалась.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №488/3.1-23 від 06.03.2023 боржник стверджує, що на виконання рішення суду у справі №500/1882/22, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, 02.11.2022 здійснено перерахунок страхового стажу ОСОБА_1 , врахувавши період його роботи з 15.11.1991 по 19.06.1995, та з 01.09.1977 по 30.06.2000 з врахуванням довідок № ЗФ-33-05-14/01-Ц- 1973 від 09.07.2018 про нараховану заробітну плату за період 1984-1991 роки.

Як зазначив орган ПФУ, після перерахунку пенсії за рішенням суду, страховий стаж ОСОБА_1 становить 39 років 00 місяців 14 днів, а розмір пенсії з 17.10.2022 становить 5435,99 грн.

Державним виконавцем 26.06.2023 на адресу боржника направлено вимогу виконати рішення на підставі якого видано виконавчий лист №500/1882/22 Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 в повному обсязі з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, за наслідками розгляду яких прийняти відповідне рішення та повідомити заявників, про, що письмово повідомити Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільських областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Листом від 18.07.2023 №1900-0902-5/30476 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило, що 02.11.2022 ними було здійснено перерахунок страхового стажу ОСОБА_1 , врахувавши період його роботи з 15.11.1991 по 19.06.1995, та з 01.09.1977 по 30.06.2000 з врахуванням довідок № ЗФ-33-05-14/01-Ц- 1973 від 09.07.2018 про нараховану заробітну плату за період 1984-1991 роки.

Згідно інформації про дату та час проведення розрахунку, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області встановлено, що перерахунок пенсії проведено з 01.11.2022.

Після цього, 21.07.2023 державним виконавцем за невиконання рішення суду з примусового виконання виконавчого листа № 500/1882/22 від 01.12.202 та вимоги державного виконавця від 26.06.2023 винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн. Одночасно, вимогою державного виконавця від 21.07.2023 зобов`язано боржника протягом 10 робочих днів виконати рішення суду.

Вимогою державного виконавця №8488/03.1-25 від 21.07.2023 повторно зобов`язано боржника виконати вимоги зобов`язального характеру виконавчого листа №500/1882/22 від 01.12.2022, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом.

01.08.2023 на адресу Відділу надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0902-5/32026 від 01.08.2023 з якого встановлено, що Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 500/1882/22 від 23.05.2022 року виконано добровільно в межах своїх повноважень до відкриття виконавчого провадження.

Не погоджуючись з вимогами та постановою про накладення штрафу №70873762 від 21.07.2023 в сумі 5100,00 грн, винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 55 Конституції визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Положеннями статті 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Статтею 63 Закону №1404-VIII врегульовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

При цьому, частина 3 статті 63 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до частини 2 статті 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу до боржника є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Водночас умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання (повторне невиконання) ним рішення суду без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

При цьому суд зазначає, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення (за повторне невиконання судового рішення) можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано (повторно не виконано) боржником без поважних причин, і боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Відповідно, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти на боржника штраф.

Установлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону №1404-VIII.

Відповідно до змісту положень частини 3 зазначеної правової норми, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

З системного аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» випливає, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності. Інших заходів для примусового виконання рішень немайнового характеру законодавством не визначено.

Передбачений статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» штраф є заходом впливу на боржника, який застосовується за відсутності поважних причин не виконання у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.

У розглядуваній справі спірним моментом є та обставина, виконано чи не виконано в повному обсязі рішення суду зобов`язального характеру.

Згідно позиції позивача рішення суду виконано, оскільки як у резолютивній частині рішення суду так відповідно й у виконавчому листі не вказано дати з якої слід проводити перерахунок пенсії позивача, а тому виконання рішення суду здійснювалось за загальним правилом з часу набрання рішенням суду законної сили - з 17.10.2022.

Відповідач на противагу стверджує, що рішення суду повністю не виконано, так як слідує зі змісту рішення суду, а також ухвали суду про роз`яснення рішення суду, відновлення порушеного права ОСОБА_1 повинне здійснюватися з моменту призначення позивачу пенсії за віком - з 06.12.2021.

Вирішуючи даний спір, суд вважає, що позиція відповідача є обґрунтованою та підтверджується обставинами, які встановлені ухвалою суду про роз`яснення рішення суду.

Як видно зі змісту мотивувальної частини ухвали Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/1882/22 від 19.05.2023 з питань роз`яснення судового рішення, перешкод для виконання судового рішення, зокрема, в частині того з якого моменту слід здійснити зарахування спірного стажу позивачу, та, які довідки про нараховану заробітну плату слід врахувати, - відсутні, позаяк спірні правовідносини в межах судової справи №500/1882/22 виникли саме при призначенні ОСОБА_1 пенсії, з огляду на що, поновлення порушеного права позивача відповідачем згідно судового рішення у цій справі повинно відбуватись саме з моменту призначення пенсії за віком.

Незважаючи на те, що згідно вищенаведеної ухвали суду позивачу (стягувачу) було відмовлено у роз`ясненні судового рішення, проте, як описано вище, суд надав відповідь на спірний момент та зазначив, що виконання рішення суду повинне здійснюватися з моменту призначення позивачу пенсії за віком - з 06.12.2021, а не з 17.10.2022 як про це зазначає відповідач (боржник у виконавчому провадженні).

Суд, вважає, що оскільки ухвала суду про роз`яснення судового рішення є по своїй суті роз`ясненням чи уточненням резолютивної частини рішення суду, то вона є також обов`язковою для врахування при виконанні основного рішення.

При вирішенні даного спору суд також враховує позицію Конституційного Суду України в рішеннях № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, а також на підставі аналізу положенням частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" приходить до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, відновлення порушеного права пенсіонера здійснюється з моменту його порушення. У даній справі порушення було допущено, саме з часу призначення пенсії позивачу, тобто з 06.12.2021.

З огляду на викладене, дані обставини свідчать про відсутність у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільської області поважних причин невиконання судового рішення.

Враховуючи наведені вище обставини, оскаржувану постанову від 21.07.2023 про накладення штрафу державним виконавцем було винесено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, з метою недопущення порушень положень Закону №1404-VIII.

Відповідно за наведених обставин, судом не встановлено, а позивачем не доведено підстав які б свідчили, що спірна постанова прийнята без дотриманням вимог частини другої статті 2 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності та наведені положення чинного законодавства, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 21.07.2023 №70873762 у розмірі 5100,00 грн., - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 31 серпня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001, код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

відповідач:

- Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (місцезнаходження/місце проживання: вул. Грюнвальдська, 11,м. Івано-Франківськ,76018, код ЄДРПОУ/РНОКПП 43316386);

Головуючий суддя Осташ А.В.