Справа № 160/16164/23
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЛО" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
07.07.2023р. Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЛО" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.05.2023 №379/32-00-07-08-20.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
25.07.2023р. представником відповідача подано до суду відзив на позовну заву, в якому відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог та зазначає про наступне.
На підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 ПКУ, згідно наказу ГУ ДПС у Запорізькій області «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «АЛЛО»» від 11.04.2023 № 447-п, направлень від 12.04.2023 № 696, № 697,№695 проведено фактичну перевірку магазину ТОВ «АЛЛО» з метою перевірки : питань за дотриманням норм законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства яке регулює ведення касових операцій; дотримання роботодавцем законодавства про укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами); з питань ціни та ціноутворення.
Перевіркою встановлено порушення пункту 11 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265): проведення розрахункових операцій через програмного реєстратора розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.
За результатами проведеної перевірки складено акт фактичної перевірки №589/08/01/07/09/30012848 від 24.04.2023 року, яким встановлено порушення пункту 11 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі Закон № 265), а саме: проведення розрахункової операції через РРО з порушенням використання режиму попереднього програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.
Не погодившись з висновками акту фактичної перевірки № 589/08/01/07/09/30012848 від 24.04.2023 ТОВ «АЛЛО» подано заперечення від 24.04.2023. У поданому запереченні ТОВ «АЛЛО» фактично не заперечує факт відсутності коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД у фіскальному чеку № 385176099 від 08.07.2022 об. 12:24:21 год. при продажу тютюновмісних стіків HEETS Dimensions Yugen ТВЕН за ціною 66,00 грн. в кількості 10 шт. на суму 660,00 грн.
Головне управління ДПС у Запорізькій області заперечення ТОВ «АЛЛО» залишило без задоволення.
Фактичною перевіркою досліджувалось питання проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.
Відповідно до даних ІС СОД РРО було встановлено реалізацію підакцизних товарів через програмний реєстратор розрахункових операцій без зазначення в чеку коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, а саме: згідно фіскального чеку № 385176099 від 08.07.2022 об. 12:24:21 год. здійснено продаж тютюновмісні стіки HEETS Dimensions Yugen ТВЕН за ціною 66,00 грн. в кількості 10 шт. на суму 660,00 грн. без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.
У поданому запереченні ТОВ «АЛЛО» фактично не заперечує факт відсутності коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД у фіскальному чеку № 385176099 від 08.07.2022 об. 12:24:21 год. при продажу тютюновмісних стіків HEETS Dimensions Yugen ТВЕН за ціною 66,00 грн. в кількості 10 шт. на суму 660,00 грн.
Окремо вказує, що фактична перевірка TOB «АЛЛО» проводилась 13.04.2023 року за період з урахуванням строків давності передбаченого ПКУ, що відображено в направленнях на перевірку, в наказі та зафіксовано в акті фактичної перевірки від 11.04.2023 № 447-п. Тобто, посадові особи ДПС мали право перевіряти фіскальні чеки за липень 2022 року. Фактична перевірка ТОВ «АЛЛО» проводилась за період діяльності з урахуванням статті 102 Податкового кодексу України.
Незважаючи на вищевикладене, позивач в позові зазначає, що приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки контролюючий орган лише обмежився посиланням на норми чинного законодавства, що не відповідає дійсності.
Твердження позивача, що перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятись в рамках фактичної перевірки, вважаємо безпідставними. позивачем не наведено аргументів з даного висновку. Визначення фактичної перевірки та підстави для її проведення, передбачені статтею 80 Податкового кодексу України, не містять таких обмежень.
10.08.2023р. позивачем подано до суду відповідь на відзив, яка за своїм змістом аналогічна доводам, викладеним в позовній заяві.
14.08.2023р. відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, які за змістом аналогічні доводам, викладеним у відзиві.
16.08.2023р. позивачем були подані пояснення на заперечення на відзив, які за своїи змістом аналогічні доводам, викладеним в позовній заяві.
Ухвалою суду від 04.09.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляж справи у порядку загального позовного провадження.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.
Перевірка проведена за період з 13.04.2023р. по 21.04.2023р.
В чекові за № 385176099 не вказано код УКТЗЕД.
За результатами перевірки складено акт №589/08/01/07/09/30012848 від 24.04.2023 року, відповідно до висновків якого встановлено порушення:
- п.11 ст.3 Закону України від 06.07.1995р. № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями), а саме: проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без зазначення коду товарної під категорії згідно з УКТЗЕД.
ТОВ «АЛЛО» були подані заперечення на акт фактичної перевірки за вих. № 430 від 24.04.2023р.
На підставі зазначеного акту перевірки Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.05.2023 № 379/32-00-07-08-20 щодо нарахування штрафних санкції у розмірі 5 100 грн.
Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).
Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.
Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки визначає стаття 80 ПК України.
Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Аналіз вищевказаних норм свідчить, що вимоги до змісту наказу про призначення фактичної перевірки сформульовані в абз. 3 п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України.
З матеріалів справи вбачається, що фактична перевірка позивача була призначена відповідачем на підставі п.п 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.2 пункту 80.2 ст. 80 Податкового Кодексу України.
Разом з тим, суд не погоджується з такою позицією контролюючого органу, оскільки вищезазначеними пунктами передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80).
Суд зазначає, що наказ про проведення фактичної перевірки позивача від 11.04.2023р. №447-п не містить жодних посилань на отримання податковим органом будь-якої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, або інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.
Приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків, проте жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки позивача, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.
Відтак, відсутність конкретних підстав для призначення перевірки позбавляє платника податків можливості визначитися щодо законності підстав її призначення.
Вказана позиція узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.07.2022 у справі № 120/5728/20-а.
Враховуючи усталену останню правову позицію Верховного Суду, вищевказані обставини вказують на те, що наказ № 447-п від 11.04.2023р. не відповідає положенням ПК України щодо його змісту.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відтак, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки ТОВ «АЛЛО», контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми ПК України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, що свідчить про суто формальний підхід контролюючого органу до оформлення наказу.
Суд не заперечує того факту, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У даному випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).
Отже, за результатами розгляду справи суд погоджується з доводами позивача про те, що допущені контролюючим органом порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки позивача призводять до відсутності правових наслідків такої.
Крім того, суд зауважує, що за змістом наказу від 11.04.2023р № 447-п фактичну перевірку передбачено провести з 12.04.2023р. тривалістю 10 діб.
В акті від 24.04.2023р. зазначено, що перевірку проведено за період з 13.04.2023р. по 21.04.2023р.
Аналізуючи положення статей 75, 80 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), це корелюється із правом податкового органу прийти на перевірку без попередження у будь-яку годину доби, згідно робочого графіка суб`єкта господарювання.
При цьому, під час проведення фактичної перевірки, яка відбулася з 13.04.2023р. по 21.04.2023р., відповідачем не було встановлено жодного порушення податкового законодавства у період здійснення перевірки.
Відтак, факти зафіксованих актом перевірки порушень позивачем вимог Закону України № 481/95-ВР, відповідачем не доведено.
Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що оспорюване податкове повідомлення-рішення від 09.05.2023 №379/32-00-07-08-20 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позов підлягає задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що ставка судового збору за подання цього позову складає 2684,00 грн. і суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн.
Керуючись ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.05.2023 №379/32-00-07-08-20.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2684,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Златін