Справа № 755/11914/23
Суддя: Гаврилова О. В.
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

за участю секретаря - Дубенко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни в частині заборони в`їзду на територію України, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мельнікова І.Г. з позовною заявою до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни в частині заборони в`їзду на територію України.

Згідно заявлених вимог представник позивача просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 11 серпня 2022 року в частині заборони в`їзду на територію України громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на три роки до 11 серпня 2025 року.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 11 серпня 2022 року уповноваженою особою Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, у зв`язку із порушенням позивачем правил перебування іноземців в Україні, а саме проживання без документів на право проживання в Україні, було складено відносно громадянина Азербайджану ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення. Також

11 серпня 2022 року уповноваженою особою Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКМ №011471 про притягнення громадянина Азербайджану ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП за порушення ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Також 11 серпня 2022 року уповноваженою особою Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Азербайджану ОСОБА_1 та про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки. Представник позивача зазначає, що позивач прибув на територію України 20 лютого 2020 року. 14 квітня 2020 року уклав шлюб з громадянкою України та намагався отримати посвідку на тимчасове проживання, але не зміг це зробити, так як у зв`язку із встановленням карантину та запровадження посилених протиепідеміологічних заходів органами ДМС України було обмежено надання адміністративних послуг. Знову позивач прибув на територію України 04 червня 202 року, до кримінальної та адміністративної відповідальності за час перебування в Україні не притягувався. Також представник позивача зазначає, що копію рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та про заборону в`їзду в Україну на 3 роки позивач не отримував. Про заборону в`їзду в Україну на 3 роки у паспорті позивача на стор.47 було проставлено штамп «Заборонено в`їзд в Україну строком на 3 роки до 11 серпня 2025 року». Про зміст рішення позивачу стало відомо після отримання представником позивача 07 серпня 2023 року копії цього рішення. Позивач вважає, що рішення про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки не є пропорційним легітимній меті забезпечення міграційної політики держави. Представник позивача зазначає, що примусове повернення позивача до Республіки Азербайджан та заборона в`їзду в Україну строком на три роки створює соціальний ризик для позивача та його дружини, має наслідком певні страждання психологічного характеру, оскільки останній багато років не проживав на території Республіки Азербайджан, не має близьких родичів у цій країні та будь-якого майна і житла. Також позивач вважає, що приймаючи рішення від 11 серпня 2022 року відповідач не дотримався принципу обґрунтованості та пропорційності.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 серпня 2023 року поновлено позивачу ОСОБА_1 пропущений строк для звернення з позовом до суду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Мельнікова І.Г. подала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну чи їх примусове видворення за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органу охорони державного кордону, органу Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Судом установлено, що 11 серпня 2022 року відносно громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП. (а.с.15-16)

12 серпня 2022 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКМ №011471, на громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн. (а.с. 17-18)

Разом з тим, 11 серпня 2022 року головним спеціалістом відділу протидії нелегальній міграції, управління, міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким, серед іншого, зобов`язано громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 покинути територію України в термін до

21 серпня 2022 року та заборонено йому в`їзд на територію України строком на 3 роки до 11 серпня 2025 року (а.с. 10-11).

Як убачається зі змісту даного рішення, 11 серпня 2022 року співробітниками ВП на станціях залізничного транспорту ГУНП у м.Києві виявлений громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , який знаходиться на території України з порушенням Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Іноземець прибув в Україну 04 червня 2020 року автомобільним транспортом з території Республіки Білорусь через ПП «Нові Яриловичі». Неофіційно працював кухарем-продавцем в закладах швидкого харчування. Дозвіл на застосування праці іноземців в Україні не оформляв. Після закінчення дозволеного строку перебування іноземець не виїхав з України, свідомо порушуючи міграційне законодавство України. З метою продовження строку перебування, отримання посвідки на тимчасове проживання та дозволу на імміграцію не звертався. З питань визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до компетентних органів не звертався. За порушення правил перебування іноземних громадян на території України громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП (адміністративний протокол МКМ 011501 від 11.08.2022). Встановлені обставини, а саме: нелегальне становище, відсутність у громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 підстав для подальшого перебування на території України свідчать про те, що ним порушені вимоги статей 4, 9, 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Частиною 2 ст. 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним законодавчим актом, що регулює спірні правовідносини є Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За визначенням статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

Рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення.

Порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 (далі - Інструкція).

Пункт 5 Інструкції вказує, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

Приймаючи рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства до країни проходження, уповноважені органи не зобов`язані одночасно приймати рішення й про заборону в`їзду цієї особи на територію України.

Зазначене узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 802/294/17-а.

Встановлена ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» можливість прийняття рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну, свідчить про наявність в органу Державної міграційної служби дискреційних повноважень.

Тобто, суб`єкту владних повноважень надається свобода, оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів можливих рішень.

Виходячи з конструкції правової норми, закріпленої в ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну не є обов`язковою санкцією, а являється факультативною, яка може застосовуватись під час прийняття рішення про примусове повернення в країну походження, за наявності передбачених Законом підстав.

При цьому, ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не визначено підстави для заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, а лише передбачено можливість встановлення такої заборони строком на 3 роки, у випадку прийняття рішення про примусове повернення.

За таких обставин, при прийнятті рішення про заборону в`їзду на територію України іноземця або особи без громадянства, щодо яких приймається рішення про примусове повернення в країну походження, суб`єкт владних повноважень повинен керуватися передбаченими законом підставами для заборони в`їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, які визначені в статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Як убачається з відповіді ДМС України, наданої адвокату Мельніковій І.Г. 28 липня

2023 року, перевіркою, здійсненою за обліками Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС, встановлено, що 04 червня 2020 року громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звертався до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС із заявою-анкетою про оформлення посвідки на тимчасове проживання.

З відповіді МВС України, наданої адвокату Мельніковій І.Г. 16 серпня 2023 року, вбачається, що за даними інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» станом на

15 серпня 2023 року громадянин Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має, у розшуку не перебуває.

Крім того, з 14 квітня 2020 року ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянкою України ОСОБА_4 (а.с.19).

Отже, докази, які свідчать про наявність достатніх підстав для застосування до позивача заборони в`їзду в Україну терміном на три роки, відсутні.

При цьому оскаржуване рішення взагалі не містить обґрунтування та зазначення підстав для застосування щодо позивача заборони в`їзду в Україну терміном на три роки.

У відповідності з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

При цьому відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї, жодного доказу до суду не подав.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що обґрунтування позивача знайшли своє підтвердження під час дослідження доказів, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтями 5, 19, 20, 72, 77, 78, 90, 241-246, 288 КАС України, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Березняківська, 4-А) про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни в частині заборони в`їзду на територію України - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області від 11 серпня 2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині заборони в`їзду на територію України терміном на 3 роки до 11 серпня 2025 року.

Апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано у десятиденний строк з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: