Справа № 755/12778/23
Суддя: Марфіна Н. В.
Дата ухвалення: 2023-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Булгакової Є.І.,

представника позивача - Хоржевського Д.Е.,

відповідача в режимі відеоконференції - Латишева Д.,

перекладача - Кіпоренко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, адміністративну справу за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, -

у с т а н о в и в :

31.08.2023 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача, у якому просить суд затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на шість місяців і звернути рішення до негайного виконання.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 30.08.2023 року працівниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області виявлено гр. рф ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме: проживав без документів, які б надавали йому право законного перебування на території України на визначений строк та не виконав рішення про примусове повернення з України. Відповідач прибув на територію України у 2017 році з приватною метою через ПП «Бориспіль». В Україні відповідача було документовано посвідкою на тимчасове проживання строком з 28.12.2018 року по 28.12.2019 року. Для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів іноземець не звертався. Будь-яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України не вживав. Вказане свідчить про порушення відповідачем ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». 06.06.2022 року стосовно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн., який не було сплачено. 06.06.2022 року стосовно відповідача також було прийняте рішення про його примусове повернення до країни походження або третьої країни та зобов`язано залишити територію України не пізніше 16.06.2022 року із подальшою забороною в`їзду строком на 3 роки. У цей же день від відповідача відібрано розписку про отримання рішення про примусове повернення та зобов`язання покинути Україну не пізніше 16.06.2022 року. Відповідач рішення про примусове повернення в судовому порядку не оскаржив і без поважних причин не виконав його вимоги щодо необхідності покинути територію України не пізніше 16.06.2022 року. Після з`ясування всіх обставин перебування відповідача на території України та наданих ним пояснень, працівниками ДМС правомірно винесене рішення про його примусове повернення. У випадку невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення про примусове повернення, їх за рішенням компетентного органу може бути примусово видворено, однак наразі відповідача не ідентифіковано. Відповідач досяг 18-річного віку, статусу біженця йому не надано, в процедурі отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні не перебуває, тобто відсутні підстави за яких примусове видворення не застосовується. Обґрунтовуючи вимоги позову позивач посилається на положення ст.ст. 1, 3, 9, 23, 26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 289 КАС України та зазначає, що 30.08.2023 року відповідача затримано для з`ясування причин і обставин правопорушення строком на 72 години і поміщено до Миколаївського ПТПІ. Відповідач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, є нелегальним мігрантом, ухиляється від виїзду із України, тому є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилитиметься від виконання рішення про його примусове повернення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також існує ризик його втечі, що є підставою для його затримання. Відповідач має паспортний документ громадянина рф, строк дії якого закінчився - документи на підставі яких іноземець може залишити територію України відсутні.

Ухвалою суду від 31.08.2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 01.09.2023 року поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду, відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою суду від 01.09.2023 року ОСОБА_3 допущено до участі у справі в якості перекладача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що 30.08.2023 року був виявлений відповідач, який порушив вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», оскільки проживав на території України без документів, які надають право проживання в Україні. Відповідач прибув на територію України в 2017 році і був документований посвідкою на тимчасове проживання, однак строк її дії завершився і більше він до органів ДМС не звертався. 06.06.2022 року відносно відповідача був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн., який він не сплатив. 06.06.2022 року також було прийняте рішення про примусове повернення відповідача до каїни походження або третьої країни та зобов`язано його покинути Україну до 16.06.2022 року, а також цим рішенням встановлено заборону в`їзду строком на три роки. Рішення про примусове повернення відповідач в судовому порядку не оскаржував і не виконав його, оскільки територію України так і не покинув. Відповідач не має діючих документів для встановлення його особи, тому позивач просить затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення на строк шість місяців.

Відповідач в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову та пояснив суду, що у 2017 році він прибув на територію України, познайомився з дівчиною із якою в подальшому одружився. Разом з дружиною відповідач робив документи для подальшої легалізації свого становища, однак в один момент для цього не вистачило коштів, а потім почався ковід, що перешкодило оформленню документів. У червні 2022 року відповідач був затриманий на посту та доставлений до органів ДМС. Співробітники ДМС повідомила відповідача, що він має протягом 10 днів покинути територію України, однак про те, що відповідачу заборонений в`їзд в Україну на три роки, він нічого не знав. Відповідач стверджує, що штраф у сумі 5100,00 грн. він оплатив і самі працівники ДМС мають квитанцію про здійснення такої оплати. Відповідач вказує, що не зміг покинути територію України на виконання рішення про примусове повернення, оскільки строк його паспорту громадянина рф закінчився і він звертався до російського посольства для продовження строку, однак отримав відмову, поскільки на території росії має борг. Відповідач проживав та проживає зі своєю дружиною у АДРЕСА_1 і за цією ж адресою він зареєстрований. Після закінчення строку на добровільний виїзд до відповідача прийшли представники поліції та затримали його, однак в подальшому відпустили. В січні цього року відповідач знов був затриманий, однак судовий розгляд справи так і не відбувся. 30.08.2023 року відповідач добровільно з`явився до органів ДМС та був затриманий, при цьому жодних перекладачів при оформленні документів не залучалось і ніхто стан його здоров`я не перевіряв, лише виміряли тиск. Відповідач вказує, що має бажання залишитись в Україні і проживати тут на постійній основі.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є громадянином російської федерації, що підтверджується копією його паспорту громадянина рф (а.с. 10).

За наявними даними адміністрації Державної прикордонної служби України, відповідач в останнє прибув до України 27.12.2019 року через ПП «Нові Яриловичі» (а.с. 26).

Відповідно до наявних у справі письмових пояснень відповідача від 06.06.2022 року, останній прибув на територію України у 2017 році з приватною метою. Працював робітником на приватному шино-монтажі «ДС» у Софіївській Борщагівці, заробляв в середньому 20000,00 грн. на місяць. 28.12.2018 року документований посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_1 (орган що видав 8001), терміном дії до 28.12.2019. Неодноразово виїздив та повертався в Україну. Останній раз в`їхав в Україну 27.12.2019 року через ПП «Нові Яриловичі». Після закінчення дозволеного строку перебування не виїхав з України. До кримінальної відповідальності не притягувався. З метою продовження строку перебування в Україні, повторного отримання посвідки на тимчасове проживання та дозволу на імміграцію - не звертався. З питань визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до компетентних органів - не звертався. Усвідомлював, що цим самим порушує міграційне законодавство України, згоден сплатити штраф. Претензій до працівників міграційної служби не має, українську мову розуміє, послуг перекладача не потребує (а.с. 16).

06.06.2022 року стосовно відповідача складений протокол про адміністративне правопорушення серія ПР МКМ №010734, згідно якого 06.06.2022 року за адресою: м. Київ, КП «Биківня» виявлено громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме проживає без документів на право проживання в Україні (а.с. 12).

Постановою від 06.06.2022 року на відповідача накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн. відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП (а.с. 14-15).

Як вбачається з мотивувальної частини постанови: «06 червня 2022 року о 13:00 за адресою: м. Київ, КП «Биківня» виявлено громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме проживає без документів на право проживання в Україні (а.с. 14-15).

У зв`язку з порушенням вимог міграційного законодавства, 06 червня 2022 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було прийнято рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну гр. рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого вирішено повернути до країни походження або третьої країни гр. рф. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати його покинути територію України у термін до 16.06.2022 року та заборонити йому в`їзд на територію України строком на три роки до 06.06.2025 року (а.с. 17-18).

06 червня 2022 року громадянину рф ОСОБА_1 повідомлено під розписку про те, що за порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, прийнято рішення про його примусове повернення. У зв`язку з чим, відповідач зобов`язався не пізніше 16.06.2022 року залишити територію України. З вимогами ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо видворення в примусовому порядку у разі ухилення від виїзду за межі України у визначений строк ознайомлений (а.с. 19).

Надалі, 30.08.2023 року було виявлено громадянина рф ОСОБА_1 та затримано на 72 (сімдесят дві) години у зв`язку з вчиненням відповідачем правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП, та для з`ясування причин і обставин правопорушення й умов що їм сприяли, про що було складено протокол про адміністративне затримання №МКМ 000405 (а.с. 27-28).

30 серпня 2023 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було прийнято рішення про поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 29-30).

Згідно наявної в матеріалах справи медичної довідки від 31.08.2023 року, відповідач соматично здоровий (а.с. 33).

За змістом ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: 6) іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; 14) нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Статтею 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

За змістом ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Статтею 4 вказаного закону регламентовано підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, які у відношенні до відповідача в даній справі відсутні.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили кримінальні, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

За змістом ст. 26 зазначеного закону, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; 2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; 4) зобов`язання внести заставу.

Аналіз норм ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ч. 1 ст. 289 КАС України вказує на те, що рішення про примусове видворення з України іноземця приймає центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України, при цьому суд застосовує до іноземця або особи без громадянства такий захід, як затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України, якщо стосовно такого іноземця або особи без громадянства прийняте рішення про примусове видворення або реадмісію.

Поряд із цим, з матеріалів справи вбачається, що стосовно відповідача ОСОБА_1 не приймалось рішень про примусове видворення чи реадмісію і сторона позивача обґрунтовує свої позовні вимоги посиланнями на невиконане відповідачем рішення про примусове повернення, яке не є рішенням про примусове видворення.

За таких обставин, установивши відсутність прийнятих стосовно відповідача рішень про примусове видворення або реадмісію, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, поскільки положеннями ч. 1 ст. 289 КАС України чітко визначено, що заходи по затриманню з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України можуть застосовуватись судом виключно щодо іноземців та осіб без громадянства стосовно яких прийняте рішення про примусове видворення або реадмісію.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 241-246, 250, 251, 255, 271, 289, 295, 297 КАС України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст судового рішення складений та оголошений 01.09.2023 року.

Учасники справи:

Позивач - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (м. Київ, вул. Березняківська, 4а, );

Відповідач - громадянин російської федерації ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ).

Суддя -