Справа № 400/3687/20
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/3687/20

Місце прийняття ухвали суду 1 інстанції:

м. Миколаїв;

Дата складання повного тексту ухвали суду 1 інстанції:

11.01.2023 року;

Суддя І інстанції: Величко А.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, по справі №400/3687/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

04.09.2020 року ОСОБА_1 звертався до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 06.03.2020 р. №126/03.18-р про відмову в перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 27.02.2020 р.;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді згідно з довідкою Миколаївського апеляційного суду від 26.02.2020 р. №8-15/45/2020, з урахуванням фактично сплачених сум, з 19.02.2020 р.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року, яке набрало законної сили 04.12.2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 06.03.2020 р. №126/03.18-р про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 27.02.2020 р.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді згідно з довідкою Миколаївського апеляційного суду від 26.02.2020 р. №8-15/45/2020 з 19.02.2020 р., з урахуванням фактично сплачених сум.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,80 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн.

У встановленні місячного строку для виконання рішення суду суд відмовив.

29.12.2022 року (згідно штемпелю на конверті) ОСОБА_1 в порядку статті 383 КАС України подав до Миколаївського окружного адміністративного суду заяву, в якій просив:

визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та дії відповідача в частині зменшення відсоткового значення розміру довічного грошового утримання судді у відставці з 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, до 78% під час перерахунку довічного грошового утримання з 19.01.2020 року, вчинені відповідачем суб`єктом владних повноважень на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року у справі №400/3687/20;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року у справі №400/3687/20, виходячи з відсоткового значення 86% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно з Довідкою Миколаївського апеляційного суду від 26.02.2020 року №8-15/45/2020 з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування заяви зазначено, що, виконуючи рішення, яке набрало законної сили в цій справі, та здійснюючи перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, відповідачем зменшено відсотковий розмір виплат з 90% до 78%.

Вказує, що такі неправомірні дії вчинені Управлінням внаслідок не врахування наявності у позивача повних 38 років стажу на посаді судді, у тому числі половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі і періоду проходження строкової військової служби, та порушення відповідачем вимог статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 року №584/95, постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03.09.2005 року №865.

З огляду на те, що виконання в добровільному порядку, а також заходи примусового виконання рішення не дали позитивного результату, наполягає на тому, що повний і ефективний захист порушених прав позивача підлягає реалізації на стадії судового контролю за виконанням рішення шляхом зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень провести перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з відсоткового значення 86% від суддівської винагороди судді за повних 38 років стажу судді.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області на виконання рішення суду від 03.11.2020 року по справі №400/3687/20.

Залишаючи вимоги позивача без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що правовим питанням у справі №400/3687/20, щодо якого фактично виник спір, було право позивача на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді згідно з довідкою Миколаївського апеляційного суду від 26.02.2020 року №8-15/45/2020, а незгода позивача зі зменшенням відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 78% суддівської винагороди судді свідчить про виникнення нових спірних правовідносин, не пов`язаних з виконанням рішення у цій справі.

В апеляційній скарзі, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, не відповідність висновків суду обставинам справи та не доведеність обставин, які суд вважав встановленими, ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням статті 383 КАС України та обставинам справи і помилково не враховано, що при розгляді заяви позивача, поданої у зв`язку із неправомірністю дій чи рішень відповідача, вчинених/прийнятих на виконання судового рішення, яке набрало законної сили в адміністративній справі, суд повинен (зобов`язаний) перевірити правомірність (відповідність закону) цих дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Посилаючись на очевидність порушень, допущених відповідачем при виконанні судового рішення та здійсненні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці в частині зменшення відсоткового значення розміру виплат, апелянт наполягає на тому, що ці обставини нівелюють ефективністю захисту порушених прав позивача, а також на застосуванні судового контролю у цій справі шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень провести перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з відсоткового значення 86% від суддівської винагороди судді за повних 38 років стажу судді.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вказані положення Основного Закону кореспондуються із приписами частин 2, 3 статті 14 КАС України, згідно яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення щодо обов`язковості судових рішень містять норми статті 370 КАС України.

Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Практика Європейського суду з прав людини (справи «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Горнсбі проти Греції») підтверджує, що право на справедливий суд є ілюзорним, якщо судове рішення залишається невиконаним.

Апеляційний суд враховує, що у цій справі в судовому порядку підтверджено право позивача на перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи із суддівської винагороди працюючого судді відповідного суду, визначеної у Довідці Миколаївського апеляційного суду від 26.02.2020 року №8-15/45/2020.

На відповідні звернення Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повідомило позивачу про виконання рішення по справі №400/3687/20 в межах покладених судом на орган пенсійного фонду зобов`язань.

Так, на виконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Також, Управлінням складено розрахунок суми, що підлягає виплаті ОСОБА_1 на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року по справі №400/3687/20.

У тому числі, у зв`язку із не виконанням судового рішення у повному обсязі позивачем у жовтні 2021 року пред`явлено виконавчий документ, виданий по справі №400/3687/20, до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Згідно інформації про виконавче провадження ВП 67403533, державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документа по справі №400/3687/20 та здійснюються заходи з примусового виконання рішення суду. На момент звернення із заявою про встановлення судового контролю виконавче провадження не закінчено.

При цьому, судом першої інстанції правильно враховано, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року, яке набрало законної сили, не вирішувалось питання щодо права позивача на виплату довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з відсоткового значення 86% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Спірні правовідносини у цій справі не були поширені на неправомірність дій суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із врахуванням при обчисленні довічного грошового утримання наявних у позивача повних 38 років стажу на посаді судді, у тому числі половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі і періоду проходження строкової військової служби. Обов`язок щодо врахування вказаного стажу та виплати позивачу довічного грошового утримання у розмірі 86% від відповідної суддівської винагороди на відповідача покладений не був.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача у заяві виходять за межі підстав та предмету спору у справі №400/3687/20 та не можуть бути задоволені в порядку судового контролю за виконанням рішення у цій адміністративній справі.

Також, судом першої інстанції вірно враховано, що позивач скористався своїм правом та оскаржив зменшення відсоткового значення при виплаті довічного грошового утримання судді у відставці після перерахунку на підставі довідки Миколаївського апеляційного суду від 26.02.2020 року №8-15/45/2020 та судовим рішенням, яке набрало законної сили у справі №400/4610/21, у задоволенні відповідного позову позивача відмовлено.

Не впливають на можливість надання судом правової оцінки діям/рішенню відповідача в порядку статті 383 КАС України і доводи апелянта про те, що підставою для звернення із позовом у справі №400/4610/21 було фактичне зменшення Управлінням відсоткового значення довічного грошового утримання судді у відставці, призначеного позивачу на момент виходу у відставку у розмірі 90%, до 78%.

У зв`язку із цим, колегія суддів звертає увагу, що при вирішенні справи №400/4610/21 судом враховано наявність у позивача стажу роботи на посаді судді 34 роки 8 місяців 3 дні, а відтак правомірність дій Управління при визначенні відсоткового значення довічного грошового утримання, а саме у розмірі 78% від відповідної суддівської винагороди.

Питання про зарахування позивачу до стажу на посаді судді половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі і періоду проходження строкової військової служби, за якими досягається стаж у повних 38 років стажу на посаді судді, ні у справі №400/3687/20, ні у справі №400/4610/21, судами не перевірялось та відповідних обов`язків суб`єкту владних повноважень не визначалось.

Таким чином, позивачем ставиться питання про неправомірність дій та рішення відповідача, які у розумінні статті 383 КАС України не були вчинені/прийняті суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду у цій справі, у тому числі про порушення прав позивача, які не підтверджені цим рішенням суду.

Враховуючи викладене, висновки суду відповідають нормам процесуального права та обставинам справи, у зв`язку із чим колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв