Справа № 260/3312/22
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2023-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 серпня 2023 року м. Ужгород№ 260/3312/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судового засідання Полянич В.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

представник позивача Бай О.М.,

представник відповідача Зотов Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу в частині,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 , в якій просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 31.05.2022 року №62 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності солдата ОСОБА_1 , водія 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти у вигляді оголошення попередження про неповну службову відповідність, невиплату премії за травень 2022 року та позбавлення додаткової винагороди за травень 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_2 з 25 лютого 2022 року. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 31 травня 2022 року №62 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців», позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оголошено попередження про неповну службову відповідність за відмову вибувати в район виконання завдання та позбавлено премії та додаткової винагороди за травень 2022 року. Вказує на те, що ніякого рапорту про відмову виконувати завдання позивач не писав, не вчиняв порушень військової дисципліни. Також звертає увагу, що службове розслідування не проводилося в порушення порядку накладення дисциплінарних стягнень визначеного статтями 83-95 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та порядку виконання дисциплінарних стягнень визначеного статтями 96-98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, оспорюваний наказ є передчасним, необ`єктивним, необгрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження в даній справі з викликом сторін.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, однак виклав свої заперечення щодо позовних вимог в поясненнях, згідно яких в розрізі оскаржуваного наказу службове розслідування не призначалося і не проводилося, так як причини і умови, що сприяли вчиненню правопорушення не потребували уточнення. Позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності в рамках та у відповідності до норм Дисциплінарного Статуту ЗС України і в межах наданих командиру повноважень.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила такі задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позову.

На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

ОСОБА_1 з 25.02.2022 по теперішній час перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 14.04.2022 № 308.

11.05.2022 начальник групи персоналу капітан ОСОБА_2 звернувся на адресу командира військової частини НОМЕР_2 із рапортом за вхідним №253, в якому повідомив, що в травні 2022 року нижчепойменовані військовослужбовці відмовилися виконувати завдання в зоні проведення бойових дій, зокрема солдат ОСОБА_1 , водій 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 31.05.2022 № 62 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців» відповідно до отриманих рапортів Начальника групи персоналу в/ч НОМЕР_2 капітана ОСОБА_3 вх. №253 від 11.05.2022 р., Командира 4-стрілецької роти в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 вх. №515 від 30.05.2022 р., Командира 2-ї стрілецької роти в/ч НОМЕР_2 капітана ОСОБА_5 вх. №514 від 30.05.2022 р., в.о. командира 3-ї стрілецької роти старшого лейтенанта Росола В.Р. вх. № 551 від 31.05.2022 р. встановлено перелік військовослужбовців в/ч НОМЕР_2 , які відмовились вибувати в район виконання завдання (населені пункти с. Комишуваха, с. Врубівка, Луганської області), зокрема солдат ОСОБА_1 , водій 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, за порушення вимог статей 65, 68 Конституції України, статей 6, 11, 16, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у відповідності до вимог статей 45, 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено попередження про неповну службову відповідність солдата ОСОБА_1 , водія 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти.

Згідно п. 2 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 31.05.2022 № 62 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців» відповідно до вимог п. 5 розділу 16 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, премію за травень місяць 2022 року не виплачувати військовослужбовцям, які вказані в п. 4 цього наказу.

Згідно п. 3 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 31.05.2022 № 62 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» (зі змінами) та на підставі рішення Міністра оборони України від 07 березня 2022 року 248/1217 позбавити Додаткової винагороди за травень місяць 2022 року військовослужбовців, які вказані в п. 4 цього наказу.

Не погоджуючись із наказом № 62 від 31.05.2022 позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Конституція України, визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 статті 19); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина 1 статті 55).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Частиною 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно зі ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Відповідно до ст. 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна. Солдат підпорядковується командирові відділення.

Згідно із статтею 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що солдат зобов`язаний: підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою; знати тактику дій відділення в різних видах бою та вміло діяти в бою; знати та неухильно дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням; постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички; знати посади, військові звання і прізвища своїх безпосередніх та прямих начальників (до командира бригади включно); додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни; бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; виконувати правила носіння військового одягу і взуття, своєчасно та акуратно їх лагодити, щоденно чистити і зберігати у визначених місцях; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання; повсякденно загартовувати себе, систематично вдосконалювати свою фізичну підготовку; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів; ретельно готуватися особисто, готувати зброю, техніку та інше майно до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, постійно стежити за їх наявністю і станом, своєчасно чистити зброю і шанцевий інструмент, проводити технічне обслуговування озброєння та техніки; неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки; виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття; під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків. Старший солдат (старший матрос) є помічником командира відділення та зобов`язаний допомагати командирові відділення в навчанні солдатів, замішувати його у разі відсутності.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Стаття 1 Дисциплінарного статуту ЗСУ, визначає, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина третя статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Стаття 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ, унормовує, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

За змістом пункту 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Стаття 54 Дисциплінарного статуту ЗСУ вказує, що командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), має право застосовувати стягнення, визначені в пунктах "а"-"ґ" статті 48 цього Статуту (крім попередження про неповну службову відповідність осіб офіцерського складу).

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту ЗСУ, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Статтею 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ, передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, визначено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Стаття 88 Дисциплінарного статуту ЗСУ, визначає, що військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Аналіз норм Дисциплінарного статуту ЗСУ дає можливість суду дійти висновку про те, що дисциплінарна відповідальність військовослужбовця це один з видів юридичної відповідальності військовослужбовця, який наступає в разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку (частина 1 статті 45).

Разом з тим, дисциплінарний проступок, визначається, як винна дія чи бездіяльність військовослужбовця, що полягає в невиконанні (неналежному виконанні) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку .

У той же час, приписи Дисциплінарного статуту ЗСУ дають підстави диференціювати процедуру притягнення до дисциплінарної відповідальності (1) з проведенням службового розслідування та (2) без проведення службового розслідування (стаття 84).

Притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця без проведення службового розслідування має місце тоді, коли необхідності в уточненні причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини не має (абзац 1 частини 1 статті 84).

Суд наголошує на тому, суб`єкт уповноважений на притягнення до дисциплінарної відповідальності без проведення службового розслідування не зв`язаний визнанням вини особою, а пов`язаний виключно встановленням та підтвердженням усіх обов`язкових елементів складу дисциплінарного проступку.

Дисциплінарна відповідальність військовослужбовця є окремим/самостійним видом юридичної відповідальності і вирішення питання про правомірність притягнення особи до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати склад дисциплінарного проступку в її діях, незалежно від того, яку правову кваліфікацію ті самі дії працівника можуть отримати в межах притягнення до інших видів юридичної відповідальності.

Суд вказує на те, що відповідачем в наказі чітко вказано дисциплінарний проступок, вчинений позивачем, зазначено рапорт, яким зафіксоване порушення та відповідальність за таке порушення.

Як вже встановлено судом, оскаржуваний наказ №62 від 31.05.2022 було винесено в тому числі і на підставі рапорту №253 від 11.05.2022 начальника групи персоналу капітана ОСОБА_2 , в якому останній повідомив, що в травні 2022 року нижчепойменовані військовослужбовці відмовилися виконувати завдання в зоні проведення бойових дій, зокрема солдат ОСОБА_1 , водій 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти.

Статтею 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтею 29 Статуту регламентовано, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Стаття 30 Статуту вказує, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Статтею 32 Статуту встановлено, що за своїми військовими званнями начальниками є: військовослужбовці молодшого офіцерського складу - для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу.

Капітан ОСОБА_2 згідно витягу з наказу №01 від 24.02.2022 обіймав посаду начальника групи персоналу штабу, ВОС 2905003, та відносився до категорії молодшого офіцерського складу, а позивач - до рядового складу, військову службу вони проходили в одній військовій частині, тобто для позивача капітан ОСОБА_2 був начальником, що наділений всією повнотою розпорядчої влади в розрізі норм Статуту внутрішньої служби ЗСУ.

Отже враховуючи те, що відповідач мав право на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності без проведення службового розслідування, а також те, що наказом №62 від 31.05.2022 встановлено наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності із зазначенням дисциплінарного проступку, позивача було правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність

Щодо позбавлення позивача премії та додаткової винагороди за травень місяць 2022 року суд вказує наступне.

Відповідно до вимог пункту 1 розділу 16 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі - Порядок 260), командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ га організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Згідно пункту 3 Порядку 260 виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

Відповідно до вимог пункту 5 Порядку 260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в тому числі у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром.

Крім зазначеного, положення пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 передбачають право військовослужбовців на отримання додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн. та 100 000 грн. у період дії воєнного стану, утім перелік конкретних підстав за яких здійснюються такі нарахування не передбачено. У свою чергу пп. 24 п. 10 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671 (далі - Положення № 671) визначено, що Міністр оборони України дає обов`язкові до виконання військовослужбовцями, державними службовцями і працівниками апарату Міноборони доручення.

Так, абзацом 8 пункту 10 телеграми-доручення Міністра оборони України від 25.03.2022 № № 248/1298, якою визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди, яка передбачена п.1 Постанови № 168 не включаються військовослужбовці, які відмовились виконувати бойові розпорядження за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Враховуючи вищевказане, суд приходить висновку, що відповідачем правомірно, в межах наданих командиру повноважень, з дотриманням норм Дисциплінарного Статуту ЗС України та чинного законодавства, винесено оспорюваний наказ №62 від 31.05.2022 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та позбавлення премії і додаткової винагороди за травень місяць 2022 року.

Завданням адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На переконання суду, вчинені позивачем порушення військової дисципліни, суперечать покладеним на нього обов`язкам та змісту військової присяги, підриває довіру та авторитет Збройних Сил України, а відтак, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

За таких обставин, судові витрати відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу в частині - відмовити.

2. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України. Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяМ.М. Луцович
Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено та підписано 30.08.2023 року.