Справа № 200/10024/20-а
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2023-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

31 серпня 2023 року Справа №200/10024/20-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Буряк І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 інспектора прав хворих споживачів «ВО захисту прав хворих споживачів» та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Донецької обласної державної адміністрації, заступника голови Донецької обласної військово-цивільної адміністрації Клюшникова Д. Г. про визнання бездіяльності протиправною відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Донецької обласної державної адміністрації, заступника голови Донецької обласної військово-цивільної адміністрації Клюшникова Д. Г., відповідно до тексту позовної заяви (із врахуванням уточнень) просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Донецької обласної державної адміністрації по не виконанню Постанови Кабінету Міністрів України від 01.07.2009 № 727;

відповідно до ст. 56 Конституції України призначити за рахунок держави чи обласного бюджету органу місцевого самоврядування відшкодування матеріальної шкоди у сумі 1 167 827,45 грн. ФОП ОСОБА_2 , завданою бездіяльністю органів державної влади Донецькою ОДА.

В обґрунтування порушеного права у позові та у заяві від 23.12.2020 №7/10/20 зазначено, що ФОП ОСОБА_2 виконав поставку обладнання Комунальному лікувально-профілактичному закладу «Донецька обласна лікарня відновного лікування» (далі - КЛПЗ «ДОВЛ») за програмою МОЗ постанови Кабінету Міністрів України від 01 липня 2009 року № 727 «Про затвердження Порядку використання у 2009 році субвенції з державного бюджету обласному бюджету Донецької області на забезпечення лікування інвалідів-спинальників у обласній лікарні відновного лікування» (далі - Постанова №727) у сумі 223 018,00 грн. та на теперішній час кошти не отримав. Згідно наданої до позову довідки борг за поставлене обладнання складає 1 167 872,45 грн.

Позивач та його представник неодноразово звертались до відповідачів із запитами щодо причин й підстав невиконання Постанови № 727 та неперерахування коштів Комунальному лікувально-профілактичному закладу «Донецька обласна лікарня відновного лікування» за договором від 20.11.2009 № 5/ВТ, однак належної відповіді не отримали.

Таким чином, вважаючи допущену бездіяльність протиправною, звернулись до суду із позовом про стягнення шкоди відповідно статті 56 Конституції України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28.12.2020, яка залишена без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2021 у відкритті провадження за вказаною позовною заявою відмовлено. Роз`яснено заявнику, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду

Постановою Верховного Суду від 16.03.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 28.12.2020 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2021 у справі № 200/10024/20-а скасовано, справу направлено для продовження розгляду до Донецького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №200/10024/20. Вирішено здійснювати розгляд адміністративної справи одноособово суддею Буряк І.В. в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, де викладено прохання провадження у справі закрити.

В обґрунтування вказано, що між відповідачем і позивачем відсутні правовідносини, водночас постановою Верховного Суду від 19.12.2019 у справі № 200/2440/19 закрито провадження у справі між тими самими сторонами про той самий предмет та з тих же підстав.

Позивачами надана відповідь на відзив, де зазначено, що доводи відповідача є необґрунтованими та вказано, що відповідачем допущено бездіяльність щодо виконання Постанови Кабінету Міністрів України № 727.

Крім того, позивачами подано заяву про збільшення позовних вимог, а саме стягнути з відповідача 1 801 916,81 грн. матеріальної шкоди у зв`язку із нарахуванням збитків від інфляції, пені та санкцій від прострочення виплати й 300 000,00 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.06.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Департамент охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації.

Пояснень у справі від третьої особи у встановлений судом строк не надходило.

Ухвалою суду від 16.08.2023 підготовче провадження у справі закрито, розгляд справи по суті вирішено здійснювати у письмовому провадженні.

Судом установлено такі фактичні обставини у справі.

ФОП ОСОБА_2 , зареєстрований як фізична особа підприємець з 07.02.2002. 30.12.2016 внесено запис №4012554 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем. Фізичну особу-підприємця припинено.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 07.06.2011 у справі № 29/106, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.07.2011 у справі за позовом ФОП ОСОБА_2 до Комунального лікувально-профілактичного закладу «Донецька обласна лікарня відновного лікування» про стягнення заборгованості в розмірі 223 018,00грн. та пені в сумі 669 000,54грн., а також за зустрічним позовом Комунального лікувально-профілактичного закладу «Донецька обласна лікарня відновного лікування» до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору №5/ВТ від 20.11.2009 та зобов`язання відповідача забрати поставлені товари неналежної якості, за участю прокурора Петровського району м. Донецька та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державного казначейства України у Петровському районі міста Донецька відмовлено у задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог.

Судами першої та апеляційної інстанцій у цій справі встановлено такі фактичні обставини (є преюдиційно встановленими у даній справі обставинами в силу ч. 4 ст. 78 КАС України).

20 листопада 2009 року між КЛПЗ «Донецька обласна лікарня відновного лікування» (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (постачальник) укладено договір №5/ВТ, за умовами якого постачальник, як переможець процедури закупівлі, (протокол засідання тендерного комітету від 11.11.2009) зобов`язався передати у власність замовника обладнання для реабілітації інвалідів (товар) в асортименті, кількості та за цінами, зазначеними у специфікаціях (додаток №1), що є невід`ємною частиною договору, а замовник прийняти та оплатити поставлений товар.

Згідно п. 1.2 ціна договору становить 223 018,00грн.

Пунктом 2.3 договору сторони встановили, що якість товару та його транспортування повинні відповідати вимогам ГОСТу та ТУ для даного виду товару. Приймання-передача товару здійснюється згідно накладних на товар, які підписуються уповноваженими представниками обох сторін. Постачальник передає у власність замовника товар на умовах DDP Україна, м. Донецьк (Інкотермс 2000) (п.2.4). Приймання товару по кількості і якості проводиться відповідно до Інструкції про порядок приймання по кількості від 15.06.65р. №П-6 та Інструкції про порядок приймання по якості від 25.04.66р. №П-7 (п.2.5). Якщо товар, поставлений замовнику або його частина виявиться невідповідної якості та/або не відповідатиме умовам договору, то він підлягає заміні або доукомплектуванню постачальником протягом п`ятнадцяти календарних днів з дня подання замовником відповідної претензії (п.2.7 ). При постачанні товар повинен супроводжуватися документами, передбаченими тендерною документацією та чинним законодавством (п.2.9 ).

Специфікацією (додатком №1 до договору) сторони визначили найменування товару, його кількість, ціну та загальну вартість, що склала 223 018,00 грн.

На виконання умов договору позивачем за первісним позовом було поставлено товар на загальну суму 223 018,00грн., що підтверджується накладною-вимогою на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів №5/ВТ12 від 10.12.2009. Відповідачем за первісним позовом товар було прийнято без зауважень та заперечень, що підтверджується підписом та печаткою підприємства у вказаній накладній, а також довіреністю на отримання матеріальних цінностей № 214 від 10.12.2009.

Порядок та умови розрахунків сторони визначили розділом 3 договору, відповідно до якого оплата за поставлений товар здійснюється замовником по факту поставки товару в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 15 робочих днів з дати поставки при наявності коштів на рахунку замовника, через ГУДКУ у Донецькій області. У разі затримки бюджетного фінансування, розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 3 банківських днів з дати отримання замовником відповідного бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій рахунок (п.3.1 договору).

Відповідно до п. 3.2 договору, замовник оплачує за поставлений товар за рахунок коштів з субвенції державного бюджету обласному бюджету Донецької області.

Між тим, відповідачем за первісним позовом прийнятий товар оплачений не був.

З наявних в матеріалах справи № 29/106 довідки №61.3-59/575 від 22.04.2011 управління Державного казначейства у Петровському районі м. Донецька, довідок Комунального лікувально - профілактичного закладу «Донецька обласна лікарня відновного лікування» від 01.03.2011 №208, від 17.05.2011 №459, від 06.06.11 № 509, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що цільові кошти на погашення кредиторської заборгованості КЕКС 2110 «Придбання обладнання та предметів довгострокового використання» за договором №5/ВТ від 20.11.2009р. ФОП ОСОБА_2 у розмірі 223 018,00грн. у 2010 році на рахунок лікарні не надходили.

Проаналізувавши вищевказані докази, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що позивач за первісним позовом не довів, що у відповідача настав строк оплати на заявлену позивачем суму основного боргу в розмірі 223 018,00 грн., відповідно до умов п. 3.1 договору, оскільки відповідач за зустрічним позовом не отримав державного фінансування.

Крім того, з листів Донецької обласної державної адміністрації №01-00853-07/01 від 25.02.2010 та №01-05764-07/01 від 01.09.2010 вбачається, що відповідно до Закону України «Про внесення змін у Закон України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 21.05.2009 №1402-В1, Донецькій обласній лікарні відновного лікування була виділена субвенція з державного бюджету в сумі 3,0 млн. грн., у тому числі 0,5млн.грн. на лікування хворих з інших областей та 2,5млн.грн. на поліпшення матеріально-технічної бази. Проте, за перші 11 місяців 2009 кошти на придбання медичного і реабілітаційного обладнання в рахунок субвенції на загальну суму 2,5млн.грн. надійшли на рахунок лікарні частково в розмірі 1 367 458,00грн., а решта коштів в сумі 1 132 542,00грн. надійшли лише 30.12.2009, що практично унеможливило їх реальне використання одержувачами, і по завершенню року вказана сума була перерахована в доход державного бюджету України.

Таким чином, судами відмовлено у задоволенні первісних позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 223 018,00грн. за недоведеністю. Також враховуючи те, що прострочення заборгованості виникло не внаслідок неправомірних дій відповідача, а у зв`язку з ненадходженням фінансування з державного бюджету, а також зважаючи на відмову у задоволенні вимог про стягнення основного боргу, відмовлено позивачу у задоволенні вимог первісного позову в частині стягнення з відповідача пені.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09.04.2019 у справі №200/2440/19-а у задоволені позовних вимог ФОП ОСОБА_2 до Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності щодо нездійснення своєчасного фінансування Донецької обласної лікарні відновного лікування, стягнення коштів у розмірі 1 167 872,45 грн. відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2019 апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.04.2019 задоволено частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.04.2019 у справі № 200/2440/19-а скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 до Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності щодо нездійснення своєчасного фінансування Донецької обласної лікарні відновного лікування, стягнення коштів у розмірі 1 167 872,45 грн. задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації щодо незабезпечення отримання обласним бюджетом Донецької області субвенцій з Державного бюджету України та погашення заборгованості по КЛПЗ «Донецька обласна лікарня відновного лікування» за договором від 20.11.2009 № 5/Вт укладеного між ФОП ОСОБА_2 та КЛПЗ «Донецька обласна лікарня відновного лікування».

Зобов`язано Департамент охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації звернутися до Кабінету Міністрів України щодо отримання субвенції з Державного бюджету на погашення заборгованості за договором № 5/ВТ від 20.11.2009 укладеного між ФОП ОСОБА_2 та КЛПЗ «Донецька обласна лікарня відновного лікування».

В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 19.12.2019 касаційну скаргу Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації задоволено частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.04.2019 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2019 у справі №220/2440/19-а скасовано.

Провадження у справі №220/2440/19-а за позовом ФОП ОСОБА_2 до Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності щодо нездійснення своєчасного фінансування Донецької обласної лікарні відновного лікування, стягнення коштів закрито.

Роз`яснено позивачеві, що справу належить розглядати в порядку господарського судочинства.

У подальшому ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 неодноразово звертались із заявами, зокрема, від 29.09.2020 вих.№ 05/09/20 до Донецької обласної державної адміністрації, відповідно до яких просили виконати Постанову Кабінету Міністрів України № 727 та прийняти рішення щодо розрахунку з постачальником обладнання ФОП ОСОБА_2 у розмірі 1 167 872,45 грн.

Листами у відповідь, зокрема, від 31.07.2020 № 03/19-4100/4-20 та від 07.10.2020 № 03/23-5210/4-20 Донецька ОДА, Донецька обласна ВЦА повідомила заявників про відсутність правових підстав для погашення заборгованості по державним закупівлям 2009 року. Серед іншого вказано, що згідно відповіді ГУ ДКС України у Донецькій області від 14.01.2019 № 07.2-16/195 не можливо підтвердити чи взагалі існує заборгованість з боку замовника КЛПЗ «Донецька обласна лікарня відновлювального лікування» за договором від 20.11.2009 № 5/ВТ.

Позивачі вважають предметом спору відповіді керівництва Донецької ОДА від 31.07.2020 № 03/19-4100/4-20 та від 07.10.2020 № 03/23-5210/4-20, які підтверджують бездіяльність суб`єкта владних повноважень по невиконанню постанови Кабінету Міністрів України № 727 та не погашення заборгованості перед ФОП ОСОБА_2 за поставлене згідно договору від 02.11.2009 № 5/ВТ обладнання для КЛПЗ «Донецька обласна лікарня відновлювального лікування»

Правова позиція суду обґрунтована таким.

Бюджетний кодекс України (від 21.06.2001 № 2542-ІІІ)

Стаття 2.

1. У цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

8) бюджетне зобов`язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому;

9) бюджетне призначення - повноваження, надане головному розпоряднику бюджетних коштів цим Кодексом, законом про Державний бюджет України або рішенням про місцевий бюджет, що має кількісні та часові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування;

15) головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень;

36) розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків з бюджету;

37) субвенції - міжбюджетні трансферти для використання на певну мету в порядку, визначеному тим органом, який прийняв рішення про надання субвенції.

Стаття 97.

1. У Державному бюджеті України можуть передбачатися такі міжбюджетні трансферти місцевим бюджетам:

1) дотація вирівнювання бюджету Автономної Республіки Крим, обласним бюджетам, бюджетам міст Києва та Севастополя, районним бюджетам та бюджетам міст республіканського Автономної Республіки Крим та міст обласного значення;

2) субвенція на здійснення програм соціального захисту;

3) субвенція на компенсацію втрат доходів бюджетів місцевого самоврядування на виконання власних повноважень внаслідок надання пільг, встановлених державою;

4) субвенція на виконання інвестиційних проектів;

5) інші субвенції.

Стаття 102.

1. Видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 2 Бюджетного кодексу України (від 08.07.2010 № 2456-VI)

1. У цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

8) бюджетне призначення - повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане цим Кодексом, законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування;

18) головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень;

47) розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, довгострокових зобов`язань у рамках державно-приватного партнерства, середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я та здійснення витрат бюджету;

48) субвенції - міжбюджетні трансферти для використання на певну мету в порядку, визначеному органом, який прийняв рішення про надання субвенції;

При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст.97 БК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.2009 № 727 затверджено Порядок використання у 2009 році субвенції з державного бюджету обласному бюджету Донецької області на забезпечення лікування інвалідів-спинальників у обласній лікарні відновного лікування

1. Цей Порядок визначає механізм використання у 2009 році коштів, передбачених у державному бюджеті МОЗ за програмою "Субвенція з державного бюджету обласному бюджету Донецької області на забезпечення лікування інвалідів-спинальників у Донецькій обласній лікарні відновного лікування" (далі - субвенція).

2. Головним розпорядником субвенції за місцевим бюджетом згідно з рішенням Донецької обласної ради є Головне управління охорони здоров`я облдержадміністрації, розпорядником коштів нижчого рівня - обласна лікарня відновного лікування.

3. Субвенція спрямовується на лікування інвалідів-спинальників з інших регіонів України у Донецькій обласній лікарні відновного лікування та поліпшення її матеріально-технічної бази.

4. Державне казначейство перераховує субвенцію відповідно до Порядку перерахування дотації вирівнювання, додаткової дотації на вирівнювання фінансової забезпеченості місцевих бюджетів та субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, коштів, що передаються до державного бюджету з місцевих бюджетів, а також міжбюджетних трансфертів між місцевими бюджетами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 р. № 490, та Порядку обслуговування державного бюджету за видатками та операціями з надання та повернення кредитів, наданих за рахунок коштів державного бюджету, затвердженого Державним казначейством.

5. Головний розпорядник коштів подає щомісяця до 10 числа наступного періоду МОЗ та Мінфіну детальну інформацію про використання субвенції за напрямами, визначеними пунктом 3 цього Порядку.

6. Складення та подання фінансової звітності про використання субвенції, а також контроль за її цільовим витрачанням здійснюються в установленому законодавством порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 № 490 (втрата чинності 01.01.2011, чинний на момент укладення та виконання договору від 02.11.2009 № 5/ВТ) затверджено Порядок перерахування дотації вирівнювання, додаткової дотації на вирівнювання фінансової забезпеченості місцевих бюджетів та субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, коштів, що передаються до державного бюджету з місцевих бюджетів, а також міжбюджетних трансфертів між місцевими бюджетами, яким передбачено, зокрема, таке.

Перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам

17. Субвенції перераховуються Державним казначейством на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в органах Державного казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, із загального фонду державного бюджету - згідно з розписом державного бюджету, із спеціального фонду державного бюджету - пропорційно плановим річним обсягам, затвердженим законом про державний бюджет на відповідний рік, у межах і за рахунок відповідних надходжень.

18. Одержані відповідно до пункту 17 цього Порядку субвенції, облдержадміністрації розподіляють між бюджетами районів, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення пропорційно плановим обсягам субвенцій, передбаченим цим бюджетам у рішеннях Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад про бюджет на відповідний рік.

19. Головні управління Державного казначейства в Автономній Республіці Крим та в областях на підставі платіжних доручень відповідних фінансових органів протягом двох операційних днів перераховують субвенції на рахунки загального та спеціального фонду міських (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) та районних бюджетів, відкриті в органах Державного казначейства, для здійснення передбачених у цих бюджетах видатків.

25. Обсяги передбачених на бюджетний рік субвенцій, не використані розпорядником бюджетних коштів за призначенням, органи Державного казначейства перераховують державному бюджету в останній робочий день бюджетного періоду.

Стаття 56 Конституції України.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Стаття 21 КАС України.

5. Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)

1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1173 ЦК України.

1. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Стаття 1174 ЦК України.

1. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Стаття 2 КАС України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 4 КАС України.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 7 КАС).

Стаття 19 КАС України.

1. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження

3. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Стаття 20 Господарського процесуального кодексу України.

1. Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

Висновки суду.

У постанові Верховного Суду від 16.03.2023 (у цій справі) мотивом направлення справи на новий розгляд став такий висновок: «Суди попередніх інстанції вважали, що в основі спірних правовідносин (предмет спору) знаходиться порушене цивільне (майнове) право ФОП ОСОБА_2 , а спірні правовідносини пов`язані з невиконанням умов господарського договору (договір №5/ВТ про поставку обладнання), за яким, як зазначає позивач, на момент звернення до суду зобов`язання Замовником не виконані, оплата за обладнання не здійснена. Між тим, зі змісту позову вбачається, що позивач вказує, що позовна заява подавалася щодо бездіяльності саме Донецької ОДА по не виконанню Постанови №727 та Донецька ОДА не є суб`єктом господарської діяльності, тому у позивача ніяких господарських відносин з відповідачами немає.».

Крім того Верховним Судом у вказаній постанові зазначено: «Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку вирішення питання щодо наявності або відсутності спору про порушене цивільне (майнове) право на стадії відкриття провадження у справі є передчасним, оскільки потребує перевірки тверджень позивача та дослідження відповідних документів, що в конкретній ситуації можливо тільки після відкриття провадження у справі. При цьому, суди не позбавлені права закрити провадження у справі, якщо будуть достеменно з`ясовані підстави про наявність спору про цивільне (майнове) право.».

На виконання вказаних постанов суд дослідив обставини справи й відповідне їм правове регулювання, заслухав позивачів та встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно неодноразово звертались до відповідача із заявами про погашення заборгованості за договором про поставку обладнання №5/ВТ.

На такі заяви відповідачем, згідно із Законом України «Про звернення громадян», були надані відповіді (детально вказано вище).

Водночас, позивачі, звертаючись до адміністративного суду в основі порушеного права вбачають не порушення суб`єктом владних повноважень обов`язків, встановлених Законом України «Про звернення громадян» (ст. 19 Закону), а не виконання Донецькою ОДА зобов`язань за Постановою № 727, тобто не здійснення функцій головного розпорядника субвенції за місцевим бюджетом, що в практичному вимірі для позивача означає неперерахування грошових коштів за поставлене обладнання згідно договору №5/ВТ.

Відповідно предметом спору є невиконання відповідачем положень Постанови № 727 в частині неперерахування головним розпорядником бюджетних коштів за субвенцією розпоряднику нижчого рівня для погашення заборгованості перед ФОП ОСОБА_2 .

І відповідно, не є предметом спору наданні відповідачем відповіді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в аспекті порушення прав названих осіб за Законом України «Про звернення громадян».

З огляду на зазначене спір про захист права суб`єкта господарювання на виконання умов господарського договору не є публічно-правовим, а приватноправовим. Держава, юридичні особи публічного права можуть бути учасниками цивільних відносин (ст. 2 Господарського кодексу України), а розгляд такого спору між ними проводиться за правилами господарського судочинства.

У цьому випадку той факт, що відповідачем є суб`єкт владних повноважень не змінює правової природи спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.

Повертаючись до встановленого судом предмету спору, суд з`ясував, що Постановою № 727 головним розпорядником субвенції за місцевим бюджетом згідно з рішенням Донецької обласної ради визначено Головне управління охорони здоров`я облдержадміністрації, розпорядником коштів нижчого рівня - обласна лікарня відновного лікування.

Тобто у спірних правовідносинах відповідальним за розпорядження коштами даної субвенції є Головне управління охорони здоров`я облдержадміністрації.

Натомість Донецька ОДА не наділена повноваженнями розпоряджатися коштами даної субвенції.

При цьому постановою Верховного Суду 19.12.2019 у справі №200/2440/19-а за позовом ФОП ОСОБА_2 до Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності відповідача протиправною з нездійснення своєчасного фінансування закладу охорони здоров`я - Комунального лікувально-профілактичного закладу «Донецької обласної лікарні відновного лікування» (далі - КЛПЗ «ДОЛВЛ»), що утримується за рахунок коштів обласного бюджету; стягнення з відповідача на його користь коштів в розмірі 1167872,45 грн на підставі довідки Аудиторської фірми «Аудит-ЮНИКС» в розмірі 223018, 00 грн за поставку обладнання по тендеру від 11.11.2009 та за договором від 20.11.2009 № 5/ВТ з КЛПЗ «ДОЛВЛ» та нарахованої інфляції 393626,77 грн, пені 492699,20 грн і санкції 3% в сумі 58528,48 грн на відшкодування шкоди, заподіяної йому протиправною бездіяльністю посадовими особами Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації касаційну скаргу Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації задоволено частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.04.2019 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2019 у справі № 220/2440/19-а скасовано.

Провадження у справі № 220/2440/19-а за позовом ФОП ОСОБА_2 до Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності щодо нездійснення своєчасного фінансування Донецької обласної лікарні відновного лікування, стягнення коштів, закрито. Роз`яснено позивачу, що справу належить розглядати в порядку господарського судочинства.

У вказаній справі суд касаційної інстанції виснував, що зі змісту позову вбачається, що позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного права позивача, спірні правовідносини пов`язані з невиконанням умов господарського договору (договір №5/ВТ про поставку обладнання), за яким, як зазначає позивач, на момент звернення до суду зобов`язання Замовником не виконані, оплата за обладнання не здійснена. Вимогами позову є стягнення з Департаменту, як органу, який здійснює фінансування Замовника, боргу за поставку обладнання за цим договором та нарахованих на таку заборгованість інфляції, пені, санкцій на відшкодування шкоди.

У цьому випадку той факт, що відповідачем є суб`єкт владних повноважень - Департамент охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації, не змінює правової природи спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий, оскільки у цих відносинах відповідач не здійснює владних управлінських функцій щодо позивача, а спірні правовідносини пов`язані із захистом прав позивача як сторони господарського договору (постачальника) на отримання оплати за поставку обладнання. Цей спір, враховуючи суб`єктний склад сторін, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки у такому випадку особи звертаються до суду за захистом порушеного цивільного права.

Позаяк, встановлення факту, що Донецька ОДА не є належним відповідачем у цій справі, так як головним розпорядником бюджетних коштів є Департамент охорони здоров`я Донецької ОДА не зумовлює для суду підстав відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки суд вважає, що даний спір є приватноправовим і порушене право є правом цивільним, яке виникло внаслідок невиконання зобов`язань щодо розрахунку за поставлене обладнання за господарським договором.

З`ясування обставин щодо кола належних відповідачем, у тому числі щодо вимог про відшкодування шкоди за ст. 56 Конституції України, як похідних є прерогативою господарського суду при розгляді справи по суті.

Крім того, у суду відсутні підстави розглядати даний спір в аспекті порушення відповідачем (навіть за умови залучення у даній справі Департаменту охорони здоров`я Донецької ОДА у якості 2-го відповідача) вимог бюджетного законодавства, як розпорядника коштів субвенції згідно постанови № 727, оскільки позивачі не є та не можуть бути учасниками бюджетного процесу, а тому відповідно не можуть бути стороною у такій справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 927/999/19) вказано, що контроль за дотриманням бюджетного законодавства, відповідальність за порушення бюджетного законодавства та заходи впливу за вчинені порушення бюджетного законодавства врегульовано главами 17 та 18 Бюджетного кодексу України та знаходяться поза межами зобов`язальних правовідносин сторін.

У продовження вказаного суд застосовує висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, де аналізувалося питання юрисдикції, правовідносин, що склалися між суб`єктом владних повноважень (орган УСЗН) та юридичною особою приватного права у процесі виконання державного бюджету оплату послуг з постачання електроенергії, природного газу, послуг тепло -, водопостачання за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, а саме Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у відносинах щодо розрахунків з постачальниками послуг для осіб, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, головні розпорядники бюджетних коштів на фінансування соціальних програм виступають не як суб`єкти владних повноважень, а як боржники у зобов`язальних правовідносинах.

Також суд вважає доречним застосувати висновки Великою Палати Верховного суду наведені у постанові від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 з урахуванням принципу mutatis mutandis, а саме вказана справа за предметом спору є відмінною від справи, що розглядається, однак судом касаційної інстанції досліджувалися та сформульовані висновки щодо питань особливостей формування та використання бюджету комунального закладу, які визначені БК України та Законом № 280/97-ВР і полягають у тому, що органи місцевого самоврядування, основною функцією яких є публічне управління, як правило, безпосередньо не вступають у господарські відносини з метою реалізації певних повноважень у відповідних сферах, а делегують владні повноваження з розпорядження / користування бюджетними коштами комунальним підприємствам, установам, закладам, уповноважуючи їх на цільове та ефективне використання коштів. А також щодо того чи виступають такі суб`єкти нарівні з органами місцевого самоврядування учасниками бюджетного процесу, а саме розпорядниками бюджетних коштів за відповідними бюджетними призначеннями та асигнуваннями, що свідчить про виконання комунальними підприємствами публічно-владних управлінських функцій, у тому числі на виконання делегованих повноважень як суб`єкта владних повноважень.

На вказані питання Велика Палата Верховного суду надала наступні висновки: «Школа у спірних правовідносинах, які виникли щодо закупівлі природного газу за Договором, діє як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів) та є замовником зазначеного товару в обсязі та в межах видатків, що визначені розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня (див. mutatis mutandis висновки КГС ВС, викладені у підпункті 6.49 постанови від 16.03.2021 у справі № 910/11847/19).

Водночас слід зазначити, що ТОВ «АС» є суб`єктом господарювання, а метою його діяльності як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів і одержання прибутку відповідно до частини другої статті 3 ГК України.

Отже, у відносинах щодо розрахунків з постачальником природного газу за договором комунальний заклад, який є розпорядником бюджетних коштів, виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як сторона у зобов`язальних правовідносинах. У цьому висновку Велика Палата Верховного Суду звертається mutatis mutandis до власних висновків, викладених у підпунктах 6.27-6.29 постанови від 13.11.2019 у справі №922/3095/18 та підпунктах 6.30-6.32 постанови від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18.».

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що розгляд даної справи за правилами адміністративного судочинства можливий лише в аспекті дотримання відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян», однак це не забезпечує відновлення порушених прав про які просить позивач.

Відновлення порушених прав ФОП ОСОБА_2 шляхом стягнення заподіяної йому матеріальної та моральної шкоди можливий лише у порядку господарського судочинства й у випадку встановлення судом цієї юрисдикції порушення прав ФОП ОСОБА_2 , як постачальника на оплату поставленого за договором №5/ВТ товару.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Ураховуючи усе викладене, провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Провадження в частині позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди також підлягає закриттю, оскільки такі є похідними від основної вимоги визнати протиправною бездіяльність Донецької обласної державної адміністрації по не виконанню Постанови Кабінету Міністрів України від 01.07.2009 № 727.

Розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого господарського суду.

Поряд із цим, суд вважає, що закриття провадження у цій справі за встановлених фактичних обставин, відповідного їм правого регулювання та правозастосування, наведеного у постановах Великої Палати Верховного Суду, не є обмеженням права на доступ на правосуддя, натомість забезпечить право особи на розгляд її справи судом належної юрисдикції й ефективне відновлення порушених прав, що у межах адміністративного судочинства не є можливим.

За правилами частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, та одночасно вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Ухвалою суду від 17.04.2023 позивачів звільнено від сплати судового збору, отже, підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 238, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Донецької обласної державної адміністрації, заступника голови Донецької обласної військово-цивільної адміністрації Клюшникова Д. Г., про визнання протиправною бездіяльності, відшкодування матеріальної та моральної шкоди закрити.

Роз`яснити, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Донецької області.

Роз`яснити, що повторне звернення до адміністративного суду із заявою зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 31.08.2023.

Суддя І.В. Буряк