Справа № 140/2353/22
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/2353/22 пров. № А/857/7167/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу 6 прикордонного Волинського загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року (головуючий суддя: Смокович В.І., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 6 прикордонного Волинського загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 21.02.2022 звернувся з позовом до суду, в якому просив:

- визнати протиправним дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення не в повному розмірі за період з 01 липня 2015 року по 01 березня 2018 року включно;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 01 березня 2018 року включно із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січня 2008 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078.

Обґрунтовує позов тим, що проходив військову службу за контрактом у ВЧ НОМЕР_1 з 13 травня 2004 року по 14 червня 2021 року. Після звільнення з військової служби позивач дізнався, що йому не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, у зв`язку з чим він звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року по справі 140/9647/21 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 14 червня 2021 року, з урахуванням виплачених сум.

На виконання рішення суду позивачу 30 грудня 2021 року було нараховано та виплачено 17662,86 грн. Як убачається з відповіді на адвокатський запит від 10 січня 2022 року, при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду, застосовувалися базові місяці червень 2015 року, серпень 2016 року, вересень 2017 року, березень 2018 року, який брався при розрахунку індексації грошового забезпечення.

Позивач, вважає протиправними дії відповідача щодо не нарахування індексації грошового забезпечення із застосування належного базового місяця січня 2008 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність 6 прикордонного Волинського загону Державної прикордонної служби України (м. Луцьк) (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01 липня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно зі встановленням базового місяця - січень 2008 року.

Зобов`язано 6 прикордонний Волинський загін Державної прикордонної служби України (м. Луцьк) (Військова частина НОМЕР_1 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням виплачених сум із встановленням січня 2008 року як базового місяця.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» змінено порядок проведення індексації. Враховуючи наведене, та те, що під час проходження військової служби у період з 01.07.2015 по 28.02.2018, позивачу тричі збільшувався посадовий оклад, а тому відповідач обґрунтовано визначив червень 2015 року, серпень 2016 року, вересень 2017 року, як базові місяці для розрахунку індексації грошового забезпечення за спірний період.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у НОМЕР_2 прикордонному Волинському загоні Державної прикордонної служби України (м. Луцьк) та звільнений в запас відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 14 червня 2021 року, що підтверджується витягом з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 330-ос від 14 червня 2021 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року, яке набрало законної сили 23 грудня 2021 року по справі № 140/9647/21 визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 14.06.2021; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 14.06.2021, з урахуванням виплачених сум.

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року позивачу 30 грудня 2021 року здійснено виплату індексації грошового забезпечення у розмірі 17662,86 грн, що підтверджується випискою ПАТ КБ «Приватбанк».

З листа ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що ОСОБА_1 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за період починаючи з липня 2015 року по день звільнення з військової служби, застосовувались базові місяці червень 2015 року, серпень 2016 року, вересень 2017 року та березень 2018 року.

Уважаючи дії відповідача щодо неправильного нарахування індексації грошового забезпечення із застосуванням базових місяців червень 2015 року, серпень 2016 року, вересень 2017 року за період з 01 липня 2015 року по 01 березня 2018 протиправними ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки останнє підвищення окладу за посадою відбулось у січні 2008 року, то для визначення суми індексації грошового забезпечення військовослужбовцю має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з січня 2008 року до березня 2018 року, оскільки після прийняття Постанови № 704 базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII).

Відповідно до ч. ч. 1-4 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII.

Так, згідно із ст. 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до положень ст. ст. 4, 6 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Враховуючи наведене, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи в тому числі військовослужбовців.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2003 № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013), яка набрала чинності з 15 грудня 2015 року та підлягала застосуванню з 01 грудня 2015 року, істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення.

Серед іншого, внесеними змінами передбачено ряд новел в порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Так, в редакції Постанови № 1013 пункт 5 Порядку № 1078 викладено у такій редакції:

«У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу…».

Таким чином, починаючи з 01 грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, в тому числі військовослужбовець.

Отже, якщо раніше базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), то після прийняття Постанови № 1013 від 09 грудня 2015 року місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування (пункт 5 Порядку № 1078).

Таким чином, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника (в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок), а саме від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Вирішуючи питання про те, який базовий місяць мав бути встановлений позивачу при нарахуванні йому індексації грошового забезпечення за спірний період, суд апеляційної зазначає, що 07.11.2007 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 1294) відповідно до пункту першого якої грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України затверджена Додатком 1 до Постанови № 1294, ця Постанова набрала чинності з 01.01.2008.

Отже, з набранням чинності Постановою № 1294 відбулись зміни розміру тарифних ставок (посадових окладів) відповідних категорій військовослужбовців.

Постанова № 1294 втратила чинність 01.03.2018 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців та установлено для них нові додаткові види грошового забезпечення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що не було підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з 01.01.2008 (після набрання чинності Постановою № 1294) по березень 2018 року (до моменту набрання законної сили Постанови № 704), що є підставою для встановлення іншого базового місяця для проведення індексації.

Отже, з урахуванням місяця підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що січень 2008 року є місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення лише за період із 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року.

Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постановах від 29 листопада 2021 року у справі № 120/313/20-а, від 26 січня 2022 року у справі № 400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі № 420/3593/20, від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, від 04 квітня 2023 року у справі № 300/5628/21.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно довідки ВЧ НОМЕР_1 про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 , починаючи з липня 2015 року по день звільнення з військової служби, застосовувались базові місяці червень 2015 року, серпень 2016 року, вересень 2017 року та березень 2018 року (а. с. 48).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач покликається на те, що відповідач протиправно не нараховував і не виплачував йому індексацію грошового забезпечення з 01 липня 2015 року по 01 березня 2018 року та зобов`язаний вчинити такі дії із застосуванням січня 2008 року у якості базового місяця.

Разом з тим, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у силу норм Порядку № 1078, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин щодо правил визначення базового місяця, тобто діяли до 1 грудня 2015 року, січень 2008 року не може застосовуватися у якості базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 липня 2015 року до 30 листопада 2015 року. Оскільки, до 1 грудня 2015 року новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу є, зокрема, місяць збільшення заробітної (грошового забезпечення) плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника.

З огляду на те, що таке збільшення відбулося за рахунок постійних складових грошового забезпечення позивача, що підтверджується копією особистої картки грошового забезпечення та заробітної плати № 3707 ОСОБА_1 (а. с. 49), а тому відповідачем правомірно було нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року до 30 листопада 2015 року із застосуванням базового місяця червня 2015 року.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що січень 2008 року може бути базовим місяцем для проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 липня 2015 року до 30 листопада 2015 року, а тому у вказаній частині спору позовні вимоги є безпідставними через неможливість застосування січня 2008 року базовим місяцям для проведення індексації грошового забезпечення. Отже, у цій частині рішення суду першої інстанції не відповідає закону через неправильне застосування норм матеріального права до спірних правовідносин, що охоплені періодом до 30 листопада 2015 року та підлягає скасуванню.

Щодо періоду спірних правовідносин з 1 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року, то, як уже було зазначено вище судом апеляційної інстанції, для проведення індексації за цей період, січень 2008 року є місяцем підвищення доходу позивача, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Стосовно покликання відповідача в апеляційній скарзі на те, що визначення базового місяця належить до його виключної компетенції (дискреційних повноважень), то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними.

Оскільки, такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Повноваження державних органів щодо визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, так як, законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки.

Аналогічна правова позиція щодо дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень при визначенні базового місяця, викладено у постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, від 20.09.2022 у справі № 420/2748/20.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення в частині та прийняття у цій частині нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу 6 прикордонного Волинського загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року у справі № 140/2353/22 скасувати в частині визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення не в повному розмірі за період з 01 липня 2015 року до 30 листопада 2015 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року до 30 листопада 2015 року із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січня 2008 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078 та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

У решті рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року у справі № 140/2353/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш