Справа № 420/652/23
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2023-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/652/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" про визнання незаконним висновку та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

12.01.2023 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області", в якому позивач просить суд:

- визнати висновок військово-лікарської комісії Державної установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" у формі довідки від 08.07.2022 року за № 200/4 незаконним (неправомірним);

- зобов`язати Державну установу «"Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" прийняти нове рішення (висновок) відповідно до чинного законодавства України за результатами проходження повного медичного огляду.

В обґрунтування позовних вимог у позові вказано, що позивач проходить військову службу за контрактом у військовій частині № НОМЕР_1 Національної гвардії України та на даний час займає посаду начальника банно-прального комплексу та має військове звання сержант.

Як зазначено у позові, позивач пройшла медичний огляд М(ВЛ) К ДУ «ТМО МВС України по Одеській області, про що їй була надана медична довідка (військово-лікарської) комісії за № 200/4 де був встановлений діагноз бронхіальна астма, інтермітуючий перебіг 3 ступені. Також, згідно цієї довідці вона була визнана придатною до військової служби. Однак, ОСОБА_1 не згодна з довідкою (висновок) (військово - лікарської) комісії за № 200/4 в частині встановлення діагнозу бронхіальна астма, інтермітуючий перебіг 3 ступені та в частині визнання її придатної до військової служби.

У позові зазначено, що відповідно до акту дослідження стану здоров`я № 22/0479/т сержант ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходилася на стаціонарному обстеженні у терапевтичному відділенні ЛЗП ДУ ТМО МВС України в Одеській області з 11.07.2022 року по 29.07.2022 року (за направленням ВЛК). Результатами обстеження був встановлений діагноз: персистуюча бронхіальна астма, 3 ступені.

З 04.10.2022 р. по 11.10.2022 р. ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні у госпіталі Одеського віськово-медичного клінічного центру з діагнозом: Гостре респіраторне захворювання, викликане вірусом SARS - COV -2 (ПЛР РНК «+». позитивний від 03.10.2022 року) де також був підтверджений діагноз: персистуюча бронхіальна астма, 3 ступені, що підтверджується копією медичної виписки за № 783.

З довідки до акту огляду медико соціальною експертною комісією серії 12 ААГ за № 232895 від 12.12.2022 року вбачається, що позивач пройшла медичний огляд в результаті якого її було визнано інвалідом 3-ої групи. Інвалідом вона стала у зв`язку з проходження військової служби в лавах ЗСУ. Інвалідність встановлена строком до 01.01.2024 року.

Також, ОСОБА_1 була надана довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА від 12.12.2022 р. у двох форматах, в одному з яких зазначена ступінь втрати професійної працездатності у відсотках шістдесят %, у іншому форматі довідки, щодо ступеню втрати професійної працездатності у відсотках також зазначено шістдесят %, а також вказано, що захворювання пов`язане з проходженням військової служби.

На даний час, як вказано у позові, хвора постійно приймає інгаляційну терапію сімбікортом, при нападах задухи з додатковими інгаляціями сальбутамолу.

З вищевказаного, вказано у позові, вбачається, що ОСОБА_1 , хворіє саме персистуючою бронхіальною астмою. Але у зв`язку з тим, що в медичній довідці (військово лікарської) комісії за № 200/4 сержанту ОСОБА_1 був встановлений діагноз: бронхіальна астма, інтермітуючий перебіг 3 ступені та згідно цієї довідці вона була визнана придатною до військової служби, деякий перелік її прав був порушений. Крім того, зазначений діагноз в медичній довідці ВЛК не відповідає дійсності, так як усі медичні обстеження підтверджують наявність в ОСОБА_1 саме персистуючої форми бронхіальна астма, 3-ї ступені.

Даний позов надіслано засобами поштового зв`язку 06.01.2023 року.

Ухвалою суду від 16.01.2023 року позов залишено без руху.

24.03.2023 року позивачем усунуто недоліки позову.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду 07.04.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Судом вирішено розглядати справу в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.

За вх.№13032/23 від представника позивача надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

28.04.2023 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що Державна установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відзиві вказано, що стан хворої визначається ступенем важкості перебігу бронхіальної астми, результатами аналізу комплексу клінічних та функціональних ознак обструкції та відповіді на лікування. Виділяють інтермітуючий (періодичний) та персистуючий (стійкий) перебіг бронхіальної астми, різного ступеня важкості по базисній терапії за наявності клінічних та функціональних проявів.

Як стверджує відповідач, під жоден критерій персистуючої бронхіальної астми, на час медичного огляду ОСОБА_1 не підпадала.

Виходячи з цього, вказано у відзиві, враховуючи всі критерії постановки діагнозу бронхіальної астми, загальний стан, епізодичність перебігу, відсутність нападів задухи в стаціонарі, даних інструментальних, лабораторних досліджень, відсутність лікування до направлення на комісію, призначення мінімальних лікувальних заходів, що не потребують постійної медикаментозної корекції, М(ВЛ)К на час медичного огляду прийшла висновку про наявність у сержанта ОСОБА_1 інтермітуючої бронхіальної астми, що також підтверджується випискою із медичної карти №2513 від 14.06.22р. за місцем мешкання позивача.

Як вказує відповідач, подальше стаціонарне лікування в період з 04.10.2022р. по 11.10.2022р. у Одеському військово-медичному клінічному центрі з діагнозом: «Гостре респіраторне захворювання, викликане вірусом SARS-COV-2 (як основне)», могло спричинити погіршення раніше встановленої інтермітуючої бронхіальної астми та в подальшому призвести до встановлення 3-ї групи інвалідності, але відбувалось після винесення оскаржуваного експертного рішення та відповідно не могло на нього вплинути.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 31.08.2023 року заяву представника позивача про розгляд справи №420/652/23 в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено такі факти та обставини.

ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині № НОМЕР_1 Національної гвардії України та на даний час займає посаду начальника банно-прального комплексу та має військове звання сержант.

Сержант ОСОБА_1 1970р.н, за направленням №3/58/9/1-49 від 08.07.2022р. командира в/ч НОМЕР_1 НГУ, проходила медичний огляд у М(ВЛ)К для визначення ступеня придатності до подальшої військової служби за контрактом.

Позивач пройшла медичний огляд в Медичній військово-лікарській комісії ДУ «ТМО МВС України по Одеській області, про що їй була надана медична довідка (військово-лікарської) комісії за № 200/4 .

У даній медичній довідці позивачу був встановлений діагноз бронхіальна астма, інтермітуючий перебіг 3 ступені. Також, позивач при даному медичному огляді визнана придатною для подальшого проходження служби.

Вважаючи висновок військово-лікарської комісії Державної установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" у формі довідки від 08.07.2022 року за № 200/4 незаконним (неправомірним), позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи дану справу, суд зазначає.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частинами другою, третьою статті 1 Закону №2232-XII, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч.5 ст.1 Закону №2232-XII).

Відповідно до частини сьомої статті 1 Закону №2232-XII, виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, військова служба передбачає професійну діяльність саме придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону №2232-XII, та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).

Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це:

медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);

визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;

установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів (пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402.

Згідно з пунктом 1.3 глави 2 розділу І Положення № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402.

Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402, на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема, контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.

ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК) Збройних Сил України (підпункт 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402).

До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать, зокрема, госпітальні ВЛК (п.п.2.6.1 п.2.6. глави 2 розділу І Положення №402).

За правилами пункту 2.7 розділу І Положення №402 госпітальна ВЛК створюється у військовому госпіталі, на госпітальному судні, у цивільному лікувально-профілактичному закладі, де обстежуються і лікуються військовослужбовці. На особливий період госпітальна ВЛК створюється в усіх військових санаторіях.

На госпітальну (гарнізонну) ВЛК покладається:

проведення медичного огляду осіб, указаних у пункті 1.2 розділу I Положення (крім допризовників), з метою визначення ступеня придатності до військової служби та в інших випадках, указаних у пункті 1.4 розділу II Положення;

ведення книги протоколів ВЛК та здавання її в архів;

проведення контролю за повнотою та якістю обстеження під час проведення медичного огляду, терміном проведення обстеження;

проведення разом із провідними медичними спеціалістами ВМКЦ регіонів та начальниками медичної служби військових частин, що знаходяться у зоні відповідальності військового лікувального закладу, детального аналізу визнання військовослужбовців непридатними (обмежено придатними) до військової служби, розробка пропозицій щодо покращення стану здоров`я військовослужбовців та попередження їх дострокового звільнення з військової служби за станом здоров`я. Узагальнення пропозицій та надання їх до штатної ВЛК.

Госпітальна (гарнізонна) ВЛК має право:

приймати постанови відповідно до цього Положення;

перевіряти з метою військово-лікарської експертизи організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у військових лікувальних, цивільних лікувально-профілактичних закладах і у військових частинах, дислокованих у гарнізоні;

залучати до роботи на правах членів комісії медичних та військових фахівців за запитом голови ВЛК.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення №402, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.

Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Відповідно до підпункту б пункту 6.1. глави 6 розділу II Положення №402, направлення на медичний огляд проводиться військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 року № 285, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2017 року за № 559/30427, затверджено «Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС» (далі Положення № 285), яке визначає організацію діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи.

Пунктом другим Положення визначено, що медичні (військово-лікарські) комісії МВС (далі - ВЛК) - спеціальні підрозділи, що утворюються в закладах охорони здоров`я МВС та Національної гвардії України (далі - НГУ) для проведення лікарської та військово-лікарської експертизи.

Відповідно до пункту третього Положення, основними завданнями ВЛК є:

1) визначення за станом здоров`я, фізичного розвитку, а для окремих видів службової діяльності - за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності кандидатів до служби в поліції, кандидатів до вступу до вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальні заклади), здобувачів вищої освіти навчальних закладів, придатності поліцейських до подальшої служби при переміщенні по службі, проходження служби у відрядженні за кордоном;

2) визначення за станом здоров`я та фізичного розвитку придатності кандидатів до військової служби за контрактом, у військовому резерві, кандидатів до вступу до вищих військових навчальних закладів НГУ (далі - ВВНЗ), ступеня придатності військовослужбовців до військової служби у зв`язку з їх звільненням;

3) визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у поліцейських, що проходять службу, звільняються зі служби та звільнились зі служби, військовослужбовців НГУ, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - колишні особи рядового й начальницького складу);

4) визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв, що спричинили смерть поліцейських, військовослужбовців, колишніх поліцейських, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового й начальницького складу.

Пунктом 4 Положення встановлено, що ВЛК відповідно до покладених на них завдань:

1) проводять лікарську експертизу кандидатам на службу в поліцію, поліцейським і колишнім поліцейським, кандидатам до вступу до вищих навчальних закладів, здобувачам вищої освіти навчальних закладів;

2) проводять військово-лікарську експертизу кандидатам на військову службу за контрактом, у військовому резерві, до вступу у ВВНЗ, військовослужбовцям НГУ, колишнім військовослужбовцям, колишнім особам рядового й начальницького складу;

3) забезпечують контроль за проведенням лікарської та військово-лікарської експертизи, а також лікувально-діагностичної роботи в закладах охорони здоров`я МВС та НГУ;

4) узагальнюють та аналізують результати проведення лікарської та військово-лікарської експертизи та розробляють пропозиції щодо вдосконалення цієї роботи;

5) спільно з лікарями-спеціалістами закладів охорони здоров`я МВС аналізують, узагальнюють результати лікування і медичного обстеження та здійснюють оцінку впливу умов служби на стан здоров`я та придатність до служби.

ВЛК у своїй роботі керуються чинним законодавством України, цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань військово-лікарської експертизи (пункт п`ятий Положення).

Приписами Розділу ІІ Положення визначено, що лікарська та військово-лікарська експертиза проводиться штатними та позаштатними ВЛК.

Штатними ВЛК є Центральна медична (військово-лікарська) комісія МВС (далі - ЦВЛК), медична (військово-лікарська) комісія державної установи «Територіальне медичне об`єднання» МВС (далі - ДУ ТМО) в областях, в місті Києві (далі - ВЛК ДУ ТМО).

ЦВЛК функціонує на базі Центрального госпіталю МВС та в адміністративному порядку підпорядковується Управлінню охорони здоров`я та реабілітації МВС (далі - УОЗР МВС).

ВЛК ДУ ТМО функціонують на базі відповідних закладів охорони здоров`я МВС та в адміністративному порядку підпорядковуються відповідній ДУ ТМО.

У питаннях проведення лікарської та військово-лікарської експертизи штатні і позаштатні ВЛК підпорядковуються ЦВЛК, постанови якої можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.

Пунктом 16 визначені функції штатних ВЛК:

1) організація та проведення лікарської і військово-лікарської експертизи, контроль за її проведенням в підпорядкованих ВЛК, надання їм у разі необхідності методичної і практичної допомоги;

2) розгляд звернень, заяв і скарг кандидатів до служби у поліції, поліцейських, кандидатів на військову службу, військовослужбовців, колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу і колишніх військовослужбовців з питань лікарської і військово-лікарської експертизи, аналіз та узагальнення результатів цієї роботи;

3) перегляд власних постанов і постанов підпорядкованих ВЛК у порядку контролю, а також у разі оскарження їх керівництвом МВС, Національної поліції України, командуванням НГУ чи особами, що пройшли медичний огляд, та в інших необхідних випадках;

4) затвердження (незатвердження) чи скасування постанов підпорядкованих ВЛК;

5) перевірка і узагальнення результатів роботи підпорядкованих ВЛК;

6) надання роз`яснень, вказівок, рекомендацій з питань лікарської та військово-лікарської експертизи підпорядкованим ВЛК;

7) подання голові ЦВЛК у встановленому порядку річних звітів, інформації про стан і результати проведеної лікарської та військово-лікарської експертизи;

8) організація навчання лікарів закладів охорони здоров`я МВС та НГУ з питань лікарської та військово-лікарської експертизи.

Відповідно до пункту 17 Положення, штатні ВЛК мають право:

1) запитувати у разі потреби медичні документи (медична карта стаціонарного хворого, медична карта амбулаторного хворого, консультативні висновки тощо), матеріали службових перевірок, характеристики на особу, довідки з архіву, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття експертного висновку та постанови ВЛК;

2) залучати лікарів-спеціалістів закладів охорони здоров`я МВС, лікарів-спеціалістів інших міністерств та відомств (за їх згодою) для вирішення питань лікарської і військово-лікарської експертизи;

3) направляти осіб, які проходять лікарську або військово-лікарську експертизу, на стаціонарне обстеження до закладів охорони здоров`я МВС або до лікувально-профілактичних установ інших міністерств і відомств (за їх згодою) з метою проведення необхідного обстеження чи діагностики.

Організація проведення лікарської та військово-лікарської експертизи визначена приписами розділу ІІІ Положення.

Так, згідно з п.16 Розділу ІІІ Положення до направлення ВЛК на стаціонарне обстеження додається Акт дослідження стану здоров`я (далі - Акт дослідження) (додаток 5).

Після проведеного обстеження заповнений Акт дослідження завіряється підписами начальника закладу охорони здоров`я і лікаря, що проводив обстеження, та скріплюється печаткою цього закладу.

Акт дослідження розглядається з урахуванням усіх даних про стан здоров`я і фізичного розвитку та є додатковим матеріалом при прийнятті остаточного експертного рішення ВЛК щодо придатності особи до служби або навчання.

Нормами Розділу VІІІ Положення визначено, що за результатами лікарської та військово-лікарської експертизи ВЛК приймають постанови, які включають діагноз, встановлений особі за результатами проведеного обстеження, рішення щодо ступеня придатності чи про непридатність до служби та висновок про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва).

Постанови ВЛК приймаються на час фактичного огляду особи.

Постанови приймаються відповідно до мети проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи, зазначеної у направленні на медичний огляд.

Причинний зв`язок захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв) поліцейським та військовослужбовцям встановлюється ВЛК у всіх випадках встановлення їм відповідного діагнозу (пункт 8).

Медичний огляд осіб у ВЛК проводиться з обов`язковим обстеженням лікарями-спеціалістами: терапевтом, хірургом, невропатологом, офтальмологом, отоларингологом, дерматологом, стоматологом, психіатром та лікарем-психологом або практичним психологом закладів охорони здоров`я МВС.

Постанова ВЛК щодо придатності (непридатності) особи до служби, яка приймається за результатами медичного огляду, заноситься до Акта медичного огляду, Книги (журналу) обліку документації ВЛК (додаток 9) і оформлюється Довідкою.

Обґрунтовуючи протиправність такого висновку ВЛК, у позові вказано, що ОСОБА_1 , хворіє саме персистуючою бронхіальною астмою та що у зв`язку з тим, що в медичній довідці (військово лікарської) комісії за № 200/4 сержанту ОСОБА_1 був встановлений діагноз: бронхіальна астма, інтермітуючий перебіг 3 ступені та згідно цієї довідці вона була визнана придатною до військової служби, деякий перелік її прав був порушений.

Як вказано у позові, зазначений діагноз в медичній довідці ВЛК не відповідає дійсності, так як усі медичні обстеження підтверджують наявність в ОСОБА_1 саме персистуючої форми бронхіальна астма, 3-ї ступені.

Щодо посилань позивача про невірність поставленого їй ВЛК діагнозу, то суд зазначає, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та її придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає вона під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 по справі № 810/5009/18.

У межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Отже, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.

Однак, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суд у від 13.06.2018 №806/526/16.

При цьому суд зауважує, що у своєму позові позивач не ставить під сумнів дотримання відповідачем встановленої законом процедури прийняття даного рішення.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" про визнання висновку військово-лікарської комісії Державної установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" у формі довідки за № 200/4 незаконним (неправомірним) та зобов`язання Державної установи «"Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" прийняти нове рішення (висновок) відповідно до чинного законодавства України за результатами проходження повного медичного огляду необхідно відмовити.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" про визнання висновку військово-лікарської комісії Державної установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" у формі довідки від 08.07.2022 року за № 200/4 незаконним (неправомірним) та зобов`язання Державної установи «"Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" прийняти нове рішення (висновок) відповідно до чинного законодавства України за результатами проходження повного медичного огляду відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач- Державна установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області" (пров. Каркашадзе, 3, м.Одеса, 65044, ).

Суддя С.М. Корой

.