Справа № 510/2460/21
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 510/2460/21

Час і місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

09:00 год., м. Рені;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

04.05.2023 року;

Головуючий в 1 інстанції: Бошков І.Д.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 04 травня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії інспектора СРПП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Куртева Р.В. при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності Серії БАВ №393104 від 06.09.2021 року;

скасувати постанову інспектора СРПП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Куртева Р.В. Серії БАВ №393104 від 06.09.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП;

справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначено, що оспорювана постанова поліцейського не відповідає критеріям правомірності та обґрунтованості, оскільки під час її прийняття поліцейським не повідомлено позивачу про обставини правопорушення, а також позивачу не було роз`яснено його права, у тому числі права на захист.

Позивач зазначає, що на момент прийняття постанови не був обізнаний із вимогами щодо необхідності одержання посвідчення водія у випадку керування відповідним транспортним засобом та наполягає на малозначності вчиненого правопорушення і можливості у поліцейського на той момент обмежитись усним зауваженням.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 04 травня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд змінив постанову інспектора СРПП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Куртєва Р.В., серії БАВ №393104 від 06.09.2021р., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення на нього штрафу в розмірі 3400 грн.

Звільнив ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оголосив йому усне зауваження та закрив відносно нього адміністративне провадження.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з доведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП.

Водночас, суд першої інстанції визначив вчинене правопорушення малозначним та, керуючись приписами статті 22 КУпАП, вбачав підстави для зміни заходу стягнення, обмежившись оголошенням позивачу усного зауваження.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Одеській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про залишення позову без задоволення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково залишено поза увагою те, що під час винесення оспорюваної постанови та накладення на позивача адміністративного стягнення поліцейський діяв на підставі, у межах своїх повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством.

Акцентуючи увагу на відсутності у позивача заперечень стосовно факту правопорушення, апелянт, у тому числі, наполягає на помилковому врахуванні судом положень статті 22 КУпАП, які не застосовуються у випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 06.09.2021 року інспектором СРПП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Куртєва Р.В. винесено постанову Серії БАВ №393104 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 3400 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за правопорушення, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП України.

Підставою для винесення вказаної постанови та накладення адміністративного стягнення стало керування позивачем 06.09.2021 року о 12:15 годині в м. Рені по вулиці 25-ї Чапаївської Дивізії мопедом «Сузукі», номерний знак б/н, без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушено вимоги підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із вказаною постановою, посилаючись на її необґрунтованість та невідповідність чинному законодавству, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (пункти 1.1, 1.9 Правил).

Згідно із пунктом 1.3 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За визначеннями, наведеними у пункті 1.10 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306, механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт;

мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Підпунктом «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У пункті 2.13 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 передбачено, що транспортні засоби належать, зокрема, до таких категорій:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Як вже зазначалось, Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 9 статті 15 Закону України «Про дорожній рух» 30.06.1993 року №3353-XII кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії може бути надано, зокрема:

мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії A1, A) - особам, які досягли 16-річного віку.

Особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» 30.06.1993 року №3353-XII водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також інші документи, передбачені законодавством.

Слід також враховувати, що відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року №340, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

У пункті 3 Положення від 08.05.1993 року №340 передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються, зокрема, на категорії:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Слід зазначити, за правилами частини 2 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2, 3 статті 283 КУпАП передбачено, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Виходячи з обставин справи, слід враховувати, що факт керування транспортним засобом за відсутності посвідчення водія відповідної категорії позивачем під час звернення із позовом не заперечувався.

Позивач вказував на відсутність будь-яких зауважень від працівників патрульної поліції при попередніх випадках керування ним транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії та зазначав про необізнаність із необхідністю мати відповідне посвідчення для управління транспортним засобом.

Отже, з огляду на положення частини 1 статті 78 КАС України, не підлягають додатковому доведенню обставини щодо порушення позивачем вимог підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху та, як вірно встановив суд першої інстанції, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП.

Також, слушними є доводи апелянта про те, що відповідно до положень статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

На обов`язковості знання та ухильному дотриманні єдиного порядку (правил) дорожнього руху на всій території України наголошується і у Правилах дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Таким чином, обставини, за яких позивач звільняється від адміністративної відповідальності, апеляційним судом не встановлено.

Доводи позивача про те, що ним не здійснювалось керування транспортним засобом, оскільки двигун мопеду був несправним і фактично той момент був використаний для сидіння (перепочинку), зводяться до зміни підстав позову, що в установленому процесуальному порядку не були заявлені в суді першої інстанції, та, з огляду на положення частини 5 статті 308 КАС України, не можуть бути розглянуті колегією суддів на стадії апеляційного провадження.

Крім того, будь-яких заяв чи клопотань, у тому числі зауважень з приводу розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачем на місці вчинення правопорушення та розгляду справи подано не було. Колегія суддів повторно наголошує на тому, що необізнаність із правилами, які регулюють спірні правовідносини, не може підміняти наслідки не дотримання вимог закону.

Не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах і положення статті 22 КУпАП (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) в частині звільнення порушника від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, оскільки відповідно до Примітки цієї норми положення статті 22 КУпАП не застосовуються до правопорушень, передбачених, у тому числі частиною другою статті 126 цього Кодексу.

Можливість зміни стягнення приписами частини 2 статті 126 КУпАП також не передбачається.

Враховуючи, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, але допущено помилкове застосування у спірних правовідносинах норм матеріального права, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до статті 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області задовольнити.

Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 04 травня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв