Справа № 750/4314/22
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 750/4314/22 Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Ганечко О. М.,

за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, в якому просив:

- визнати незаконною бездіяльність Виконавчого комітету Чернігівської міської ради щодо незабезпечення ОСОБА_1 разом із сім`єю в складі трьох осіб житловим приміщенням, яке має відповідати встановленим законодавством санітарним та технічним вимогам;

- зобов`язати Виконавчий комітет Чернігівської міської ради надати ОСОБА_1 разом із сім`єю в складі трьох осіб житлове приміщення, яке має відповідати встановленим законодавством санітарним та технічним вимогам.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги аналогічні до викладених у позовній заяві, та обґрунтовані тим, що оскільки позивач проходив військову службу за контрактом і був звільнений за станом здоров`я, то керуючись пунктом 45 Правил обліку громадян, які потребують поліпшенню житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Укрпрофради від 11.12.1984 № 470 (далі Правила) відповідач повинен був забезпечити його разом із членами сім`ї житлом, чого зроблено не було, що свідчить про допущення протиправної бездіяльності.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов.

Представник відповідача заперечив проти задоволення вимог ОСОБА_1 , рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у Збройних силах України. Наказом начальника головного управління персоналом Генерального штабу Збройних сил України від 18.05.2021 № 65 позивача звільнено у відставку за станом здоров`я. Позивач має статус ветерана війни і право на пільги, передбачені для учасників бойових дій.

27.10.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про його прийняття разом із членами сім`ї на квартирний облік для отримання житлової площі.

Рішенням відповідача від 11.11.2021 № 683 позивача включено до позачергового списку інвалідів війни та сімей загиблих військовослужбовців.

З листа відділу квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради від 12.08.2022 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває в позачерговому списку під № 119, а за час перебування позивача на квартирному обліку житло на дану категорію осіб не виділялося.

Вважаючи, що відповідач допускає протиправну бездіяльність, не забезпечуючи позивача житлом, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив зокрема з того, що на осіб, які включені до позачергового списку осіб з інвалідністю внаслідок війни та сімей загиблих військовослужбовців на підставі пп. 5 - 1 п. 46 Правил, не поширюється дія положень п. 45 Правил, які регулюють визначення граничного строку надання житла, а тому відсутні підстави для визнання незаконною бездіяльність Виконавчого комітету Чернігівської міської ради щодо незабезпечення житлом позивача та членів його сім`ї.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ч. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла.

Відповідно до п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються такі пільги як першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Учасники бойових дій, які дістали поранення, контузію або каліцтво під час участі в бойових діях чи при виконанні обов`язків військової служби, забезпечуються жилою площею, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій, - протягом двох років з дня взяття на квартирний облік.

Відповідно до п. 18 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інваліди війни та прирівняні до них особи мають пільги на позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

Частинами 1 та 2 ст. 9 ЖК Української РСР (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Згідно із ст. 34 та 37 Житлового кодексу УРСР, потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Статтею 43 Житлового кодексу УРСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання регулюють Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджені постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради Професійних спілок від 11.12.1984 №470 (далі - Правила).

Згідно з п. 45 Правил генералам, адміралам, офіцерам і тим, що перебували на військовій службі не менше двадцяти календарних років, військовослужбовцям надстрокової служби, прапорщикам і мічманам Збройних Сил СРСР та прирівняних до них особам, звільненим з військової служби за станом здоров`я, віком або скороченням штатів, жилі приміщення надаються виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів у першу чергу, але не пізніше, ніж у тримісячний строк з дня прибуття до місця проживання, обраного з урахуванням існуючого порядку прописки.

Пунктом 38 Правил передбачено, що громадянам, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, житловим кодексом УРСР, цими Правилами та іншими актами законодавства Української РСР. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Відповідно до п. 39 Правил громадянам, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, крім осіб, що мають право першочергового одержання жилих приміщень, осіб, які користуються перевагою у строках одержання жилих приміщень, а також випадків, передбачених абзацом другим цього пункту.

Згідно з пп. 5-1 п. 46 Правил поза чергою жилі приміщення надаються особам, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни. Особи, зазначені у цьому підпункті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особа з інвалідністю 1 групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач станом на 20.10.2022 внесений до позачергового списку за порядковим номером 802, тобто, перед ним обліковується 801 особа, які зараховані на квартирний облік, а у позачерговому списку осіб з інвалідністю внаслідок війни та сімей загиблих військовослужбовців позивач знаходиться під № 119, перед ним по списку знаходяться 118 осіб, що підтверджується листом відділу квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради від 21.10.2022.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зауважив, що відповідачем не відмовлено позивачу у праві на отримання житла, а позивач перебуває у списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житла, та роз`яснено йому, що його буде забезпечено житлом згідно з чергою квартирного обліку по мірі надходження житла до житлової комісії на розподіл.

Колегія суддів погоджується з тим, що на осіб, які включені до позачергового списку осіб з інвалідністю внаслідок війни та сімей загиблих військовослужбовців на підставі пп. 5-1 п.46 Правил, не поширюється дія положень п. 45 Правил, які регулюють визначення граничного строку надання житла, а тому відсутні підстави для визнання незаконною бездіяльність Виконавчого комітету Чернігівської міської ради щодо незабезпечення житлом позивача та членів його сім`ї, на чому вірно наголошено судом попередньої інстанції.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює твердження апелянта щодо бездіяльності відповідача в межах спірних правовідносин та невиконання зобов`язань перед позивачем, позаяк військовослужбовці забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов.

Так, основним принципом надання громадянам жилих приміщень є принцип черговості, закріплений статтею 43 ЖК Української PCP, тобто громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Аналогічні положення про отримання житлових приміщень виключно в порядку черги закріплені пунктами 38 та 39 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Українській PCP (далі - Правила обліку громадян), затверджених постановою Ради Міністрів У PCP і Укрпрофради № 470 від 11.12.1984.

Згідно з позачерговим списком на квартирному обліку Чернігівської міської ради (списку осіб з інвалідністю та сімей загиблих військовослужбовців) перед позивачем у черзі перебувають інші громадяни, які в силу положень Конституції користуються рівними правами із позивачем та мають рівнозначну згідно закону пільгу.

Надання житлових приміщень особам відповідно до положень пункту 45 або пункту 46 Порядку обліку громадян у тримісячний строк з дня прибуття до місця проживання, можливе лише за наявності у Чернігівської міської ради реальної можливості для реалізації суб`єктом владних повноважень своїх повноважень. Виконавчий комітет Чернігівської міської ради належним чином здійснює свої повноваження щодо обліку та надання житлових приміщень при наявності житла особам за принципом черговості, діючи в порядку, визначеному чинним законодавством.

Станом на дату розгляду справи, позивач перебував в черзі під номером 119 і не може отримувати житло в обхід інших громадян, що знаходяться в черзі з аналогічними підставами взяття на облік, оскільки це суперечить нормам Конституції та законам України, порушуючи принцип черговості га права інших осіб.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 7 квітня 2015 року № 21-108а 15, оскільки статтею 45 ЖК Української РСР не встановлено переважне право на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями першочерговиків для категорії позивача, то позивач має бути забезпечений житлом у порядку черги після того, як будуть забезпечені житлом особи, які перебувають у списку осіб, що мають право на першочергове одержання житла раніше нього, що відповідатиме положенням статті 43 ЖК УРСР.

Надання позивачу житла поза чергою серед такої ж категорії осіб неможливе, оскільки це призведе до порушення житлового законодавства та соціальної справедливості по відношенню до осіб, які перебувають у черзі раніше під ближчими порядковими номерами. Позивач не мас жодних підстав для отримання житлового приміщення раніше за інших осіб, які перебувають у позачерговому списку на тих же підставах, раніше за Позивача.

Посилання апелянта на пункт 39 Правил обліку громадян, яким встановлено, що громадянам, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, крім осіб, що мають право першочергового одержання жилих приміщень, осіб, які користуються перевагою у строках одержання жилих приміщень, а також випадків, передбачених абзацом другим цього пункту є недоречним до предмету спору, адже «перевага» якою користується позивач - наявність пільги «особа з інвалідністю внаслідок війни», вже була врахована при виборі виконавчим комітетом Чернігівської міської ради черги, а саме включення на законодавчих підставах до позачергового списку, про який йдеться у зазначеному пункті.

Дослідивши зміст апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішив даний спір у відповідності до вимог чинного законодавства та практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що позивачем в апеляційній скарзі не доведено протиправності бездіяльності чи рішень відповідача в межах спірних правовідносин, а відтак підстави для задоволення позовних вимог та апеляційної скарги - відсутні.

Крім того, апеляційна скарга не містить суттєво інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у позовній заяві, з урахуванням яких, суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача не містить.

Надаючи оцінку кожному окремому доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст постанови складено 04.09.2023.