Справа № 208/2262/23
Суддя: Сушкова Л. І.
Дата ухвалення: 2023-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/2262/23
№ провадження 2-а/208/36/23
РІШЕННЯ

Іменем України

08 серпня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: головуючого, судді Сушкової Л.І., за участю секретаря судового засідання Дарчук М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, третя особа інспектор ВРПП КРУП в Дніпропетровській області Мостіпан О.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, третя особа інспектор ВРПП КРУП в Дніпропетровській області, Мостіпан О.О., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, просив суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 13.03.2023 серії БАД № 791742, винесену інспектор ВРПП КРУП в Дніпропетровській області, Мостіпан О.О. відносно нього за ч.2 ст.126 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позову позивач, ОСОБА_1 , посилається на те, що 13.03.2023р. інспектором ВРПП Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції, Мостіпан О.О., було винесено постанову серія БАД №791742 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у сумі 3 400 грн.

Відповідно до змісту постанови, 13.03.2023р. о 00.41 год. в м. Кам`янське по проспекту Аношкіна гр. ОСОБА_1 нібито здійснював рух на т/з, при цьому не мав права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п. 2.1а ГІДР України.

Оскаржувану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню за наступних підстав.

13.03.2023р. приблизно о 00.41 год. позивач, ОСОБА_1 , знаходився в автомобілі Daewoo Nubira, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить його товаришу, ОСОБА_2 , біля готелю «Шиллер» за адресою: м. Кам`янське, вулиця Медична, 5А, де слухав музику. При цьому, автомобілем він не керував, так як не має водійського посвідчення відповідної категорії на право керування транспортними засобами і не збирався керувати, розуміючи та усвідомлюючи, що за це передбачена адміністративна відповідальність. Через деякий час до позивача під`їхав автомобіль патрульної поліції і почав звинувачувати позивача у керуванні вказаним транспортним засобом, на що позивачем було повідомлено, що будь - яких технічних дій з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі позивач не здійснював, таким чином не керував вищевказаним транспортним засобом, а лише знаходився в салоні даного автомобіля.

Усі вищевказані обставини позивачем повідомлялися працівникам поліції, однак останні відмовилися встановлювати усі обставини та об`єктивно розбиратися в ситуації, винесли оскаржувану постанову по ч.2 ст. 126 КУпАП, яка є завідомо неправомірною та підлягає безумовному скасуванню, так як позивач, ОСОБА_1 , будь - якого адміністративного правопорушення, в тому числі передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП не вчиняв, так як не керував і не збирався, навіть, керувати вказаним транспортним засобом, не маючи, при цьому, водійського посвідчення.

В порушення вимог ст.268 КУпАП працівниками поліції, під час винесення оскаржуваної постанови відносно ОСОБА_1 не були роз`яснені права, передбачені ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що є істотним порушенням права особи на захист та права на справедливий суд. Окрім того, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КупАП, оскільки не містить даних про місце вчинення правопорушення, конкретної адреси, де було виявлено факт керування позивачем транспортним засобом.

Жодних доказів, які свідчать про те, що він вчинив адміністративне правопорушення, працівником поліції надано не було, однак, відразу на місці зупинки було складено постанову, визнано його винним та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400.00 грн.

З вказаною постановою позивач не згоден, оскільки вважає, що жодних доказів допущення ним порушень Правил ПДР здійснено не було, в постанові не зазначено та до постанови не надано, тому просив суд задовольнити його позов.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2023 суддею визначено суддю Сушкову Л.І., яка ухвалою від 23.03.23 року прийняла позов до свого провадження та призначила справу до розгляду в спрощеному провадженні.

Позивач, та його представни адвокат, Борщевич І.О. в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали та просили суд задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача, ГУНП у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову. У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що 13.03.2023 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП, інспектор ВРПП Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Мостіпан Юлія Олексіївна, винесла постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 791742. Вважав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13.03.2023 року серії БАД № 791742, якою зафіксовано порушення позивача, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП, законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства,

Третя особа по даній справі, - інспектор ВРПП КРУП в Дніпропетровській області, Мостіпан О.О. в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Категорія адміністративного позову ОСОБА_1 підпадає під правила розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, відповідно та при дотриманні норм матеріального і процесуального права, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається зі спірної постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13.03.2023 року серії БАД № 791742, інспектором ВРПП Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Мостіпан Юлією Олексіївною, зафіксовано, що 13.03.2023 о 00 год. 41 хв. у м. Кам`янське по просп.Аношкіна, водій, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Daewoo Nubira, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП.

Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, в розмірі 3400,00 грн. за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Позивач не був згоден з даною постановою, вважаючи, що вона винесена із порушенням вимог ст. 254, 268 КУпАП.

Втім, критично ставлячись до того, що постанова є безспірним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки на підтвердження порушення позивачем ПДР України, а відповідно, й наявності у позивача складу адміністративного правопорушення, інспектором не надано жодних належних та достатніх доказів.

Відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач порушив вимоги ПДР України.

Відповідно до ст.245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п.3 ч. 3 ст. 2 КАС України), суд констатує, що працівником Департаменту патрульної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо).

Доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху, втім не надано ані відеозапису скоєння правопорушення, ані зазначено свідків правопорушення, інших доказів вчинення позивачем правопорушення.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст.126 КУпАП є недоведеним.

Суд вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З викладеного слідує, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

При цьому, суд вважає за необхідне дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно п. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, із врахуванням того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять достатніх доказів порушення позивачем правил дорожнього руху України, про які йдеться в постанові, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Відтак, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, третя особа інспектор ВРПП КРУП в Дніпропетровській області Мостіпан О.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», Законом України від 08.07.2011 "Про судовий збір", ст.ст. 247, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 139, 241-256, 257, 263 КАС України, суддя,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, третя особа інспектор ВРПП КРУП в Дніпропетровській області Мостіпан О.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Постанову серії БАД № 791742 від 13.03.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, винесену інспектором ВРПП КРУП в Дніпропетровській області Мостіпан О.О. - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з Головного управлння Національної поліції у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого штрафу у розмірі 536,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Суддя Сушкова Л. І.