Справа № 280/4633/23
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2023 року Справа № 280/4633/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Державної установи Центр Пробації (04050 м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд.81; )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-б; )

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Державної установи Центр Пробації (далі відповідач, ДУ «Центр Пробації»), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не підготовці та не направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області документів, передбачених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, для призначення пенсії за вислугою років позивачу на підставі пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

- зобов`язати відповідача підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області документи, передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, для призначення пенсії за вислугою років позивачу на підставі пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Шиш А.Б., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серія АР № 1127154 від 15.06.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач з 10.12.2010 проходила службу на різних посадах в Державній кримінально-виконавчій службі України. Наказом директора ДУ «Центр пробації» №481/к від 04.10.2022 звільнена з посади начальника Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів. Відповідно до вказаного наказу вислуга років позивача на день звільнення становить: у календарному обчисленні 21 рік 06 місяців 28 днів; у пільговому обчисленні 25 років 06 місяців 07 днів. Після звільнення позивач звернулась до відповідача із заявою з проханням підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області документи для призначення пенсії за вислугу років, проте отримала відмову з огляду на відсутність достатньої календарної вислуги років. У зв`язку з наведеним, позивач вважає противоправною бездіяльність відповідача щодо не подання необхідних до органу Пенсійного фонду України подання про призначення позивачу пенсії за вислугу, оскільки така бездіяльність суперечить положенням законодавства України та порушує право позивача на пенсійне забезпечення. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 03.07.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі третя особа, ГУ ПФУ в Запорізькій області).

12.07.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що на день звільнення вислуга років позивача становила у календарному обчисленні 21 рік 06 місяців 28 днів. Зарахування пільгового стажу особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі Закон №2262-XII) здійснюється лише для визначення розміру пенсії, а не для її призначення. Щодо посилання позивача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а, від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 відповідач зазначає, що зазначені правові висновки не можуть бути враховані оскільки вони були зроблені за іншого правового регулювання спірних правовідносин, тобто до моменту внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб від 17.07.1992 №393 (далі Порядок №393). Зважаючи на те, що Закон № 2262-ХІІ не передбачає можливості призначення пенсії за вислугу років особам при наявності 21 календарного року вислуги, обчисленої на пільгових умовах, то й така можливість не встановлена Постановою № 393, яка є підзаконним нормативно-правовим актом. З огляду на викладене, а також те, що станом на день звільнення позивача зі служби вислуга років у календарному обчисленні становила 21 рік 06 місяців 28 днів, на позивач не має права на призначення пенсії відповідно до пункту а частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ. Просить у задоволенні позову відмовити.

18.07.2023 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, за змістом яких вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону №2262-XII право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, інші особи, зазначені у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій ст. 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року і далі на день звільнення мають вислугу 25 календарних роки і більше. Календарна вислуга років позивача, відповідно до Наказу директора Державної установи «Центр пробації» №481/к від 04.10.2022, встановлена 21 рік 06 місяців 28 днів, отже відповідачем правомірно не було направлено документи для призначення позивачу пенсії за вислугу років. Просить відмовити в задоволенні позову.

На підставі наданих сторонами письмових доказів судом встановлено такі обставини.

Наказом від 04.10.2022 № 481/к підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , начальника Дніпровського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Запорізькій області з 07.10.2022 звільнено з органів кримінально-виконавчої служби за пунктом 5 статті 23 Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України та пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) (а.с. 6).

Відповідно до зазначеного наказу вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 21 рік 06 місяців 28 днів, у пільговому обчисленні 25 років 06 місяців 07 днів.

30.03.2023 позивач направила до відповідача заяву, в якій просила підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області необхідні документи для призначення їй пенсії за вислугу років (а.с.7).

Листом від 10.04.2023 № 2248/10/Ян-23 відповідач повідомив, що пенсія особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України призначається відповідно до Закону № 2262-XII та Постанови № 393. Відповідно до пункту а) статті 12 Закону, пенсія за вислугу років, у тому числі особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, призначається незалежно від віку, якщо ці особи звільнені зі служби і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. Для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться відповідно до пункту 2-1 Постанови № 393. Наказом Державної установи Центр пробації від 04.10.2022 № 481/К позивача звільнено зі служби у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів 07.10.2022, вислуга років на день звільнення складала в календарному обчисленні 21 рік 06 місяців 28 днів. Оскільки календарна вислуга років позивача менша ніж передбачено Законом, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, підстав для направлення до ГУ ПФУ в Запорізькій області документів для призначення пенсії за вислугу років немає. Призначення пенсії особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України на підставі пільгової вислуги років Законом та Постановою не передбачено (а.с.11)

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не направленні подання про призначення пенсії за вислугу років до ГУ ПФУ в Запорізькій області, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначаються Законом №2262-XII.

Відповідно до статті 1 Закону № 2262-ХІІ особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно п. «б» ст. 1-2 Закону №2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно з пунктом а статті 12 вказаного Закону (в редакції, що діяла на момент звільнення позивача зі служби) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Згідно з пунктами «а», «б», «в» статті 17 Закону №2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; час роботи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Відповідно до частини 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Згідно статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ затверджено Порядок №393.

Пунктом 1 Порядку № 393 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ та Державній кримінально-виконавчій службі України.

Відповідно до підпункту в пункту 3 Порядку № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за півтора місяця: у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.

Суд зазначає, що Закон № 2262-ХІІ, зокрема пункт а статті 12 визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугою років за цим Законом та для позивача він складає 25 календарних років і більше.

У свою чергу, положеннями статті 17-1 Закону №2262-ХІІ та підпунктом в пункту 3 Постанови №393 передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, а посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним вище положенням Закону №2262-ХІІ та Постанови №393.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27.06.2018 у справі №750/9775/16-а

У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що аналіз норм Закону № 2262-XII у взаємозв`язку з нормами постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон №2262-ХІІ. Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393.

З урахуванням викладеного Верховний Суд у вказаному рішенні зазначив, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Водночас, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

У постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить. Таке правове регулювання та наведені вище висновки Верховного Суду у справі №805/3923/18-а дозволяють зробити висновок про те, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

За наслідками розгляду справи № 480/4241/18 Верховний Суд в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформував такі правові висновки:

1. У цілях Закону №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

2. Для призначення пенсій за вислугу років за Законом №2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

3. З метою забезпечення єдності та сталості судової практики Верховний Суд в складі Судової палати Касаційного адміністративного суду відступив від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 у справі №161/4876/17, від 15.08.2019 у справі №281/459/17, від 27.03.2020 у справі №569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку №393 Закону №2262-ХІІ.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене, суд враховує зазначену правову позицію Верховного Суду, зокрема, про те, що для призначення пенсій за вислугу років за Законом №2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Постанови № 393.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , відповідно до витягу з наказу Державної установи «Центр Пробації» від 04.10.2022 №481/к, має таку вислугу років: 21 рік 06 місяців 28 днів у календарному обчисленні; 25 років 06 місяців 07 днів у пільговому обчисленні.

Отже, відповідач при розгляді заяви позивача з поданими документами про призначення йому пенсії за вислугу років повинен був врахувати календарну вислугу років позивача, виходячи з пільгового стажу у розмірі 25 років 06 місяців 07 днів.

Таким чином, оскільки позивач за своєю останньою посадою та характером служби відповідав критеріям, визначеним Законом та підзаконним нормативним актом, що дають право на врахування вислуги років у пільговому обчисленні, а пільговий стаж позивача перевищував 25 років у календарному обчисленні, суд вважає, що відповідач дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності у позивача станом на час звільнення зі служби необхідного стажу для призначення йому пенсії за вислугу років згідно із пунктом "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі Порядок № 3-1), передбачено, що заява про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності подається військовослужбовцем, звільненим зі служби, та особою, яка має право на пенсію згідно із Законом або відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку (заява про призначення/перерахунок пенсії), до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, Міністерства юстиції України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Служби судової охорони, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Національної поліції України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Управління державної охорони України (далі - уповноважений орган (структурний підрозділ)), за останнім місцем служби.

Уповноважений орган (структурний підрозділ) у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і подання про призначення пенсії і направляє до органу, що призначає пенсії. (пункт 1 розділу ІІІ Порядок № 3-1).

Виходячи із положень вищевказаного Порядку №3-1, на уповноважені структурні підрозділи покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

У свою чергу, рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ приймають органи Пенсійного фонду України (ст. 49 Закону №2262-ХІІ).

У порушення вимог Порядку № 3-1 відповідачем не здійснено оформлення всіх необхідних документів про призначення пенсії позивачу та подання їх у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії, і не надіслано їх до органу пенсійного фонду для прийняття відповідного рішення, а фактично відмовлено позивачу у поданні документів для призначення пенсії з посиланням на відсутність у нього необхідної календарної вислуги років для призначення пенсії за вислугу років.

За змістом позовних вимог позивач оскаржує бездіяльність відповідача щодо не оформлення та не подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області документів для призначення пенсії за вислугою років.

Однак, суд зазначає, що під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону.

Разом з тим, за встановленими обставинами справи відповідач за результатом розгляду заяви позивача відмовив у підготовці та направленні до ГУ ПФУ в Запорізькій області документів, передбачених постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, для вирішення питання про призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Отже, порушення прав позивача відбулось внаслідок протиправних дій відповідача, а тому обраний позивачем спосіб захисту права є помилковим.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд доходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу в оформленні та поданні документів до ГУ ПФУ в Запорізькій області для призначення пенсії за вислугу років.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає зазначеній нормі Конвенції (постанова Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12, у справі №802/1827/17-а від 18.06.2020).

Таким чином, з метою повного захисту прав позивача суд вважає достатніми підстави для зобов`язання відповідача оформити та подати до ГУ ПФУ в Запорізькій області документи, передбачені постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, для вирішення питання про призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що з урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1073,60 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної установи Центр Пробації щодо відмови в оформленні та поданні до Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язати Державну установу Центр Пробації оформити та подати до Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області документи, передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи Центр Пробації судові витрати зі сплати судового збору сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання, АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач Державна установа Центр Пробації, місцезнаходження, 04050 м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд.81; ;

Третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; .

Повне судове рішення складено 01.09.2023.

Суддя М.О. Семененко