Справа № 420/12245/23
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/12245/23

Перша інстанція: суддя Білостоцький О.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним дій, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської обласної прокуратури, в якому просив суд: визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень - Одеської обласної прокуратури в частині відсторонення з 29.11.2022 року від виконання посадових обов`язків прокурора; визнати протиправним та скасувати наказ керівника Одеської обласної прокуратури Костенка С.К. №1770к від 29 листопада 2022 року, як нікчемний; встановити факт трудових відносин між позивачем і Одеською обласною прокуратурою в термін з 30.12.2020 року по теперішній час, і відповідно набутий за цей час страховий стаж; зобов`язати Одеську обласну прокуратуру вчинити певні дії: допустити ОСОБА_1 до виконання посадових обов`язків шляхом поновлення на посаді прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області на підставі наказу від 24.03.2022 року з внесенням відповідних даних до трудової книжки; усунути перешкоди в частині незаконного відстороненні в умовах воєнного стану від виконання ОСОБА_1 посадових обов`язків прокурора; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в термін з 30.12.2020 року по час прийняття судом остаточного рішення у справі, із розрахунку не менш як 1165,14 грн. щодня, а всього не менш як 583955 грн.

Ухвалою суду від 05.06.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 був залишений руху з встановленням 10-денний строку для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року у задоволенні клопотання представника позивача щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом в адміністративній справі №420/12245/23 було відмовлено. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним дій, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

Не погоджуючись з даною ухвалою про повернення позову, позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що судове рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Залишаючи позов без руху та пізніше повертаючи позов в зв`язку з не виконанням вимог ухвали про без руху, суд першої інстанції зазначив, що заява про поновлення строку звернення до суду містить загальні посилання на обставини введення воєнного стану в Україні, відключення світла та мережі Інтернет, відсутність електроенергії, встановлення карантину, але не підкріплені поясненнями та доказами, посиланнями на конкретні факти, які б підтверджували або свідчили про об`єктивну неможливість звернення позивача до суду у передбачений процесуальним законом строк.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що позивачем 29.12.2022 року було подано до Одеського окружного адміністративного суду позов по справі №420/19344/22 до того ж самого відповідача з вимогами про визнання протиправним та скасування наказу керівника Одеської обласної прокуратури Костенка С.К. №1770к від 29 листопада 2022 року.

Тобто, позивачу було достеменно відомо про порушення (на його думку) його прав вже у грудні 2022 року, а тому зазначені обставини свідчать про об`єктиву можливість звернутись до суду із заявленими позовними вимогами у строк, встановлений законом.

З огляду на зазначене, клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі №420/12245/23 є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Також, суд зазначив, що позивач у позовних вимогах просить суд визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень - Одеської обласної прокуратури в частині відсторонення з 29.11.2022 року від виконання посадових обов`язків прокурора.

Водночас, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивача було не відсторонено від виконання посадових обов`язків, а фактично звільнено зі служби на підставі наказу керівника Одеської обласної прокуратури Костенка С.К. №1770к від 29 листопада 2022 року у зв`язку із винесенням Верховним Судом постанови від 17.11.2022 року по справі №420/13321/20.

Також суд зауважив, що позивач оскаржує дії Одеської обласної прокуратури в частині «відсторонення його від виконання посадових обов`язків прокурора» з 29.11.2022 року, разом з тим стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу він просить суд з іншої дати, а саме з 30.12.2020 року. При цьому фактичних та законодавчих підстав для розгляду в межах адміністративної справи №420/12245/23 позовної вимоги в частині стягнення середнього заробітку з відповідача з 30.12.2020 року, тобто дати первинного звільнення, позивач не вказує.

Більш того суд зауважив, що зазначені позовні вимоги (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту звільнення 31.12.2020 року по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі 16.02.2022 року) були вирішені судами під час розгляду адміністративної справи №420/13321/20, а в період з 22.03.2023 року по 29.11.2022 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем (на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023 року по справі №420/13321/20).

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками та обґрунтуваннями суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до приписів ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Колегія суддів зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Слід зазначити, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому, суд наголошує, що фактичне звільнення з роботи є ґрунтовною та значущою обставиною в житті особи, а тому в будь-якому разі, у випадку її настання, відповідна особа безумовно її сприймає як таку, що впливає на неї. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою захисту своїх порушених (можливо) прав.

Отже, з дня звільнення/відсторонення працівника, така особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що всі позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються подій, пов`язаних з наказом керівника Одеської обласної прокуратури Костенка С.К. №1770к від 29 листопада 2022 року.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджується даними ЄДРСР, що позивачем в грудні 2022 року було подано до Одеського окружного адміністративного суду позов по справі №420/19344/22 з вимогами про визнання протиправним та скасування наказу керівника Одеської обласної прокуратури Костенка С.К. №1770к від 29.11.2022 року, що свідчить про те, що про існування факту порушення (можливого) права позивача шляхом реалізації вказаного наказу йому було відомо ще в грудні 2022 року.

Водночас, до суду по даній справі позивач звернувся лише 29.05.2023 року, тобто з пропуском місячного строку, передбаченого ч.5 ст.122 КАС України, при цьому належних та достатніх підстав в обґрунтування поважності пропущеного строку звернення до суду позивачем надано не було, що є підставою для повернення позову.

Суд зазначає, що посилання на обставини введення воєнного стану в Україні, відключення світла та мережі Інтернет, відсутність електроенергії, встановлення карантину, є узагальненими та такими, що не пояснюють, як вказані обставини (що безумовно можуть вплинути на строк звернення до суду) перешкоджали саме позивачу звернутись до суду з позовом в період часу з кінця листопада 2022 року по 29 травня 2023 року, але при цьому не перешкодили звернусь до суду з іншим позовом в грудні 2022 року по іншій справі.

Суд першої інстанції правильно врахував позицію Верховного Суду, зазначену в ухвалі від 02.03.2023 року по справі №540/1285/22, де зауважено, що повітряна тривога, відсутність електрозабезпечення, неможливість використання транспорту, ракетна чи інше збройне ураження території, що не підкріплені поясненнями та доказами, підтверджуючими неможливість звернення до суду у передбачений процесуальним законом строк, не може бути підставою для поновлення строку у всіх абсолютно випадках.

Також, слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно до п.4 та 5 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції в ухвалі про без руху зазначив, що як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач у резолютивній частині позову, зокрема, просить суд встановити факт трудових відносин між ним і Одеською обласною прокуратурою в термін з 30.12.2020 року по теперішній час, і відповідно набутий за цей час страховий стаж, а також усунути перешкоди в частині незаконного відсторонення його в умовах воєнного стану від виконання посадових обов`язків прокурора.

Водночас суд зауважив, що відповідно до процесуальних положень КАС України, зокрема, ст.2 (Завдання та основні засади адміністративного судочиснтва), ст. 245 (Повноваження суду при вирішенні справи) до повноважень адміністративного суду при вирішенні справи не віднесено встановлення юридичних фактів.

Крім того, позивачем в адміністративному позові жодним чином не обґрунтовано позовну вимогу про встановлення факту трудових відносин між ним та Одеською обласною прокуратурою в термін з 30.12.2020 року по теперішній час, враховуючи ту обставину, що позивача з 30.12.2020 року було звільнено зі служби наказом виконуючого обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури Т.Безрукого №3046к вiд 23 грудня 2020 року, який був визнаний законним рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.11.2021 року, залишеним в подальшому без змін постановою Верховного Суду від 17.11.2022 року по справі №420/13321/20.

При цьому, позивача на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 року по справі №420/13321/20 було поновлено на посаді з 22.03.2022 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача, але в подальшому було звільнено з посади на підставі оскаржуваного наказу від 29.11.2022 року у зв`язку із винесенням Верховним Судом постанови від 17.11.2022 року по справі №420/13321/20.

Тобто, вбачається, що у період з 22.03.2022 року (на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 року по справі №420/13321/20) по 29.11.2022 року (звільнення позивача у зв`язку із винесенням Верховним Судом постанови від 17.11.2022 року) позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, відповідні відомості були внесені до його трудової книжки, а тому позовні вимоги про встановлення факту трудових відносин між ним та Одеською обласною прокуратурою в зазначений часовий проміжок позивачем у позові не обґрунтовані.

Також є нечіткою та незрозумілою позовна вимога позивача «про усунення перешкоди в частині незаконного відстороненні в умовах воєнного стану від виконання посадових обов`язків прокурора». Зокрема позивач не конкретизує, який саме суб`єкт владних повноважень повинен усувати цю перешкоду, яким чином ця перешкода повинна бути усунута, якими правовим нормами передбачено здійснення вказаних дій.

Підсумовуючи, суд зазначив, що вказані недоліки позовної заяви повинні бути усунені шляхом надання позивачем до суду належним чином обґрунтованого та вмотивованого адміністративного позову із коректним викладенням позовних вимог відповідно до процесуальних положень КАС України із визначенням наявності фактичних та юридичних підстав подання позивачем декількох позовів до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду у справі №420/12245/23 та доказів поважності причин пропуску позивачем цього строку.

Колегія суддів вважає вказані недоліки позову, встановлені судом першої інстанції, ґрунтовними, суттєвими та такими, що унеможливлюють коректне розуміння як підстав позову ОСОБА_1 , так і дійсну сутність його позовних вимог, в зв`язку з чим, та з огляду на не усунення вказаних недоліків позивачем, зокрема в частині не коректного викладення позовних вимог, колегія суддів зазначає про наявність підстав для повернення вказаного позову.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук