Справа № 400/4754/22
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2023-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 р. № 400/4754/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

про:визнанная протиправним та скасування наказу№497 від 02.09.2022 р.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просив суд: визнати протипранвим та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) "Про результати службового розслідування за фактом відмови військовослужбовців 3 піхотної роти 101 піхотного батальойону нести військову службу" №497 від 02.09.2022р. в частині притягнення командира 1 піхотного відділення 1 піхотного батальйону штаб-сержанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності із накладенням дисциплінарного стягнення "пониження у військовому званні на один ступінь".

Ухвалою від 01.11.202р. суд відкрив провадження за вказнимвище позовом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання.

Обгрунтовуючи позов ОСОБА_1 вказав, що оскаржуваний позивачем наказ від 02.09.2022р. є протиправним та підлягає скасуванн, оскільки був виданий командиром військової частини НОМЕР_1 без повного дослідження всіх істотних фактів нібито вчиненого позивачем правопорушення, з хибним розціненням дій позивача та інших військовослужбовців в ситуації, що передувала видачі такого наказу. Крім того, позивач вважає, що акт службового рослідування прийнято з порушенням строків такого прийняття. Як позивач так і інші військовослужбовці, яких стосується оскаржуваний наказ, від виконання проходження служби не відмовлялись, а лише бажали не нести службу саме в тому підрозділі під командуванням того керівного складу який був на момент винесення оскаржуваного наказу та просили про переведення їх до іншої бригади. Позивач вказав в позові, що згідно ст.13 "Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України", ніхто не може бути скривджений на службі чи притягунтий до відповідальності за те, що він подав пропозицію, заяву чи скаргу. Керівним складом було проігноравано ситуацію, що склалась 27.06.2022р. та розцінено зауваження та прохання військовослужбовців як відмову від несення служби, що й стало підставою для притягнення позивача та інших військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності. Оскаржуваний наказ позивач вважає таким, що винесений з порушенням Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України. Позивач просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач у відзиві на позов зазначив про те, що позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Обставини, що склались до винесенні оскаржуваного наказу, з якими повязане бажання позивача нести службу в іншому підрозділі та під командуванням іншого керівного складу, не спростовує той факт, що наказ командира позивачем не було виконано. На думку відповідача, строків порушення щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення Військовою частиною не пропущено. Відповідач вважає, що він діяв в строки, в межах та в спосіб визначений чинним законодавством України. В задоволенні позову Військова частина НОМЕР_1 просила суд відмовити повністю.

Відповідно до ч. 9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослілив наявні у справі докази, суд виходить з наступного.

02.09.2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) було видано Наказ «Про результати службового розслідування за фактом відмови військовослужбовців 3 піхотної роти 101 піхотного батальйону нести військову службу» № 497 (далі - Наказ).

Відповідно до даного Наказу позивача, командира 1 піхотного відділення 1 піхотного взводу 3 піхотної роти 101 піхотного батальйону штаб-сержанта ОСОБА_1 , та ще ряду військовослужбовців було притягнено до дисциплінарної відповідальності за фактом відмови від виконання бойових наказів (розпоряджень) командира військової частини НОМЕР_1 в умовах воєнного стану.

Однак, позивач вважає, що при виданні оскаржуваного наказу командиром не було в повній мipi досліджено всi істотні факти нібито вчиненого позивачем правопорушення, хибно розцінено дії позивача та інших військовослужбовців в ситуації, яка передувала виданню даного Наказу, та більше того акт службового розслідування, який був затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 було прийнято з пропущенням строку такого прийняття, та як наслідок прийнятий на підставі нього наказу командира військової частики НОМЕР_1 від 02.09.2022 № 497 позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки порушує права позивача як військовослужбовця Збройних сил України.

На думку позивача, ніхто не може бути скривджений на службі чи притягнутий до відповідальності за те, що він подав пропозицію, заяву чи скаргу.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від від 02.09.2022 року №497 «Про результати службового розслідування за фактом відмови військовослужбовців 3 піхотної роти 101 піхотного батальйону нести військову службу» позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді "суворої догани" за те, що з 26.07.2022р по дату винесення такого наказу, ОСОБА_1 та інші військовослужбовці, відмовились нести військову службу у з піхотній роті НОМЕР_2 піхотного батальйону, а саме від виконання бойових наказів (розпоряджень) командира військової частини НОМЕР_1 в умовах воєнного стану.

Пунктом 5 такого наказу визначено, що у звязку з невиконанням бойових завдань камандира військової частини НОМЕР_1 в період з 26.07.2022р. по теперішній час не виплачувати позивачу за серпень та вересень 2022 року жодну з додаткових винагород, що передбачені постановою КМУ "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" "168 від 28.02.2022р.

Пунктом 6 оскаржуваного наказу позивача на підставі розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ №260 від 07.06.2018р., у зв`язку з невиходом на службу позбавлено щомісячної премії за серпень та вересень 2022 року.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Українi грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у cпociб, що передбачені Конституцією та законами України.

Військова частини НОМЕР_1 у своій діяльності має керуватися Конституцією та законами Україи, актами Президента України, Кабінету Miнicтpiв України, наказами Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, директивами Міністра оборони та начальника Генерального штабу, Головнокомандувача Збройних Сил України, іншими правовими актами.

Під час проходження військової служби у військовій частинi НОМЕР_1 згідно наказу командира (з основної діяльності) від 02.09.2022 № 497 штаб-сержанта ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього накладення дисциплінарного стягнення «пониження у військовому званні на один ступінь» у зв`язку з відмовою несення військової служби у 3 піхотній роті НОМЕР_2 піхотного батальйону (відмова від виконання бойових наказів (розпоряджень) командира військової частини НОМЕР_1 в умовах воєнного стану у цей період та у зв`язку з невиходом на службу).

Позивач вважає, що при виданні наказу командиром не було в повній мipi досліджено всі істотні факти нібито вчиненого позивачем правопорушення, хибно розцінено дії позивача та інших військовослужбовців в ситуації, яка передувала виданню даного Наказу, а також, те що акт службового розслідування, який був затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 було прийнято з пропущенням строку такого прийняття.

З цього приводу суд вказує, що виходячи з наданих сторонами до справи доказів, судом вбачається скоєння ОСОБА_1 дисциплінарного правопорушення, що підтверджується його пояснениями та рапортом, та актом службового розслідування. Поряд з цим та обставина, що позивач не бажав нести службу в даному підрозділі та під командуванням даного керівного складу - не спростовує той факт, що наказ командира позивачем не виконано.

Доводів з боку позивача щодо того, що позивач від виконання проходження служби не відмовлявся, а лише бажав не нести службу саме в тому підрозділі під командуванням того керівного складу який був на момент винесення оскаржуваного наказу та прохання про переведення його до іншої бригади, до матеріалів справи не надано.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (далі - Статут), у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 55 Статуту передбачено, що командир бригади (полку, корабля 1 рангу) має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"г", а також пунктами "д"-"ж" (до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно) статті 48 цього Статуту.

З приписів статей 83, 84 Статуту вбачається, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом i відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Крім того, в позовній заяві позивач зазначає, що оскаржуваний наказ прийнято з порушенням ст.84-87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил Україи, оскільки не містить причин та умов, що сприяли вчинению адмінітративного правопорушення.

Вкаазне вище твердження позивача спростовується Розділом 7 (причини та умови, що сприяли вчиненню адмінітративного правопорушення) Акту службового розслідування, на підставі якого винесено спірний Наказ.

Поряд з цим доводи позивача щодо пропущення строків проведення службового розслідування є необгрунтованими, виходячи з такого.

Відповідно до пункту 13 наказу Мінітерства оборони України №608 від 21.11.2017 "Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України", службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

В пункті 87 Дисциплінарного статуту зазначено, що Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці.

Службове розслідування було завершене 02.09.2022, на що вказує витяг з наказу від 02.09.2022 року №497.

Таким чином, доводи позивача шодо пропущення строку накладення дисциплінарного стягнення є безпідставними.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, в свою чергу доведено перед судом законність та обгрунтованість виданого 02.09.2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) Наказу «Про результати службового розслідування за фактом відмови військовослужбовців 3 піхотної роти 101 піхотного батальйону нести військову службу» № 497.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов