Справа № 440/5155/23
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2023-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
23 серпня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/5155/23
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:
судді Канигіної Т.С.,
секретаря судового засідання Рибальченко О.І.,
представника позивача Наконечної О.М.,
представника відповідачів Цибульської М.Л.,
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі №440/5155/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку на час вимушеного прогулу,
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.08.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку на час вимушеного прогулу задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 28.03.2023 №3 про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації. Визнано протиправним та скасовано наказ виконувача обов`язків керівника Полтавської обласної прокуратури від 01.06.2023 № 198к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді та організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Полтавської області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді та організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Полтавської області з 03.06.2023. Стягнуто з Полтавської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.06.2023 по 16.08.2023 у розмірі 17683,98 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення з 03.06.2023 ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді та організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Полтавської області та в частині стягнення з Полтавської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць.

17.08.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 заяву представника позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.08.2023.

У судовому засіданні представник позивача просила суд задовольнити клопотання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі; представник відповідачів просила суд відмовити у задоволені вказаного клопотання.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду вказаного клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до статті 252 цього Кодексу суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема: судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Також відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частин першої - третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 у справі № 814/698/160 від 18.10.2018 у справі № 813/4989/17.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 26.06.2019 у справі №200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 21.05.2020 у справі №240/3888/19.

У цій справі представник позивача згідно зі статтею 143 Кодексу адміністративного судочинства України до закінчення судових дебатів у справі зазначила, що буде подавати докази, що підтверджують розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу, після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Так, на підтвердження розміру витрат адвокатом надані копії: акта про прийняття - передачі наданих послуг від 16.08.2023; витяг з договору про надання правової допомоги від 01.04.2023; опис робіт виконаних адвокатом; квитанція.

Дослідивши надані документи, суд враховує такі обставини.

Відповідно до акта приймання-передачі послуг від 16.08.2023 адвокатом надані клієнту такі послуги: попереднє опрацювання матеріалів, опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини, формування правової позиції; підготовка позовної заяви та направлення вказаних документів засобами поштового зв`язку учасникам справи та до суду; підготовка заяви про збільшення позовних вимог та направлення вказаних документів засобами поштового зв`язку учасникам справи та до суду; судове представництво, що включає час витрачений на перебування у судових засіданнях, а також час, витрачений на прибуття до суду; підготовка заяви про стягнення судових витрат, акта про приймання-передачу наданих послуг, опису виконаних робіт, надання та/або направлення вказаних документів засобами поштового зв`язку учасникам справи та до суду, що загалом зайняло 16 годин, вартістю 8000 грн.

Відповідно до квитанції №154 від 16.08.2023 адвокатом прийнято від позивача відшкодування витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 8000,00 грн.

Суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Крім того, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 кодексу адміністративного судочинства України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Отже, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.04.2021 у справі №160/6899/20.

У запереченнях на заяву про стягнення судових витрат зазначено, що відповідачами у справі є: Офіс Генерального прокурора, Шістнадцята кадрова комісія з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Полтавська обласна прокуратура, відповідно, і судові витрати повинні бути розподілені між всіма відповідачами, а не покладені виключно на Полтавську обласну прокуратуру.

Також зазначено, що розмір заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн не є співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), оскільки це вже третя справа, яка розглядається Полтавським окружним адміністративним судом щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора; захист прав позивача в усіх справах забезпечувала представник позивача ОСОБА_2 , обставини справи подібні, а тому не вимагали попереднього опрацювання матеріалів, опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини, формування правової позиції представника позивача.

Водночас, у спірних правовідносинах права позивача порушені прийняттям нового рішення Шістнадцятою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 28.03.2023 №3 про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації, а також нового наказу виконувача обов`язків керівника Полтавської обласної прокуратури від 01.06.2023 № 198к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді та організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Полтавської області.

При цьому, схожість різних висновків комісії не підтверджує відсутність необхідності витрачати час на попереднє опрацювання матеріалів, опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні правовідносини, формування правової позиції, підготовки позовної заяви та направлення вказаних документів засобами поштового зв`язку учасникам справи та до суду, підготовки заяви про збільшення позовних вимог та направлення вказаних документів засобами поштового зв`язку учасникам справи та до суду, судового представництва, підготовки заяви про стягнення судових витрат, акта про приймання-передачу наданих послуг, опису виконаних робіт, надання та/або направлення вказаних документів засобами поштового зв`язку учасникам справи та до суду, що і було здійснено представником позивача у цій справі.

Твердження представника відповідачів про стягнення судових витрат пропорційно з Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур є необґрунтованим, оскільки роботодавцем позивача є Полтавська обласна прокуратура.

Оцінивши обставини цієї справи та надані позивачем докази у їх сукупності, суд, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, дійшов висновку щодо необхідності ухвалення додаткового рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 8000,00 грн.

Керуючись статтями 134, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської обласної прокуратури (вул. 1100-річчя, 7, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного додаткового судового рішення. Додаткове рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст додаткового рішення суду складено 04.09.2023.

Суддя Т.С. Канигіна