Справа № 380/19085/22
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2023-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі в частині позовних вимог

31 серпня 2023 рокум. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження питання про закриття провадження в частині позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова, в якій позивач просить суд:

- зобов`язати Сихівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки міста Львова внести зміни у наказ №31-ДС від 29 листопада 2022 року, де змінити дату видання наказу № 2-ДС про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділення комплектування Сихівського районного військового комісаріату м. Львова з 18 січня 2022 року на 18 січня 2021 року;

- визнати протиправним наказ Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова №31-ДС від 29 листопада 2022 року в частині визначення дати поновлення ОСОБА_1 на державній службі з 30 листопада 2022 року;

- зобов`язати Сихівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки міста Львова внести зміни у наказ №31-ДС від 29 листопада 2022 року, де змінити дату поновлення ОСОБА_1 на державній службі з 30 листопада 2022 року на 18 січня 2021 року відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі № 380/2330/21;

- визнати протиправним наказ Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова №32-ДС від 30 листопада 2022 року в частині виплати грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористану основну щорічну відпустку за робочий період з 30 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року в кількості 1 календарний день;

- зобов`язати Сихівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки міста Львова внести зміни у наказ № 32-ДС від З0 листопада 2022 року в частині виплати грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористану основну щорічну відпустку та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані щорічні основні та додаткові відпустки за період 2020, 2021 та 2022 років;

- визнати протиправним наказ Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова № 32-ДС від 30 листопада 2022 року в частині виплати ОСОБА_1 премії за сумлінне виконання функціональних обов`язків і бездоганну дисципліну в розмірі З0 % посадового окладу та надбавку за інтенсивність праці в розмірі 170 % посадового окладу за 30 листопада 2022 року;

- зобов`язати Сихівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки міста Львова внести зміни у наказ № 32-ДС від 30 листопада 2022 року в частині виплати премії за сумлінне виконання функціональних обов`язків і бездоганну дисципліну в розмірі 30 % посадового окладу та надбавку за інтенсивність праці в розмірі 170 % посадового окладу та виплатити ОСОБА_1 премію за сумлінне виконання функціональних обов`язків і бездоганну дисципліну в розмірі 30 % посадового окладу та надбавку за інтенсивність праці в розмірі 170 % посадового окладу за період з 12 січня 2022 року по 30 листопада 2022 року;

- визнати протиправним наказ Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова №32-ДС від 30 листопада 2022 року в частині невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік;

- зобов`язати Сихівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки міста Львова внести зміни у наказ № 32-ДС від 30 листопада 2022 року в частині невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 та 2022 роки та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 та 2022 роки;

- стягнути з Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу (321 робочих днів) з 12 січня 2022 року по 29 листопада 2022 року в сумі 244608,42 грн. (сума вказана з урахуванням податків та зборів з розрахунку 762,02 грн за 1 робочий день).

- стягнути з Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки належних йому при звільненні сум за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата заробітної плати, грошової компенсації за невикористані відпустки, матеріальної допомоги, премії) за період з 30.11.2022 по день фактичного розрахунку ( з розрахунку 762,02 грн за 1 робочий день);

- стягнути з Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова на корить ОСОБА_1 завдану йому моральну шкоду у сумі 500 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що наказом №2-ДС від 18.01.2021 його звільнено з посади головного спеціаліста відділення комплектування Сихівського районного військового комісаріату м. Львова, правонаступником якого є Сихівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки міста Львова. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №380/2330/21 визнано протиправним і скасовано наказ №2-ДС від 18 січня 2021 року в частині припинення державної служби та звільнення державного службовця з посади головного спеціаліста відділення комплектування Сихівського районного військового комісаріату м. Львова ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділення комплектування Сихівського районного військового комісаріату м. Львова з 18.01.2021; стягнуто з Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова середній заробіток за час вимушеного прогулу - в розмірі: 152 783,82 грн (сто п`ятдесят дві тисячі сімсот вісімдесят три гривні вісімдесят дві копійки). Наказом Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Львова №31-ДС від 29.11.2022 відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №380/2330/21 скасовано наказ військового комісара Сихівського районного військового комісаріату м. Львова від 18.01.2022 №2-ДС в частині припинення державної служби та звільнення позивача з посади головного спеціаліста відділення комплектування Сихівського районного військового комісаріату м. Львова. Цим же наказом відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №380/2330/21 позивача поновлено на посаді головного спеціаліста командування з 30.11.2022. В подальшому наказом Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Львова №32-ДС від 30.11.2022 відповідно до частини ч. 2 ст. 86 Закону України «Про державну службу», п. 1 ст. 36 КЗпП України припинено державну службу та звільнено позивача з посади головного спеціаліста командування за згодою сторін з 30.11.2022. Позивач вважає наказ Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова №31-ДС від 29.11.2022 протиправним, а також не погоджується з проведеним відповідачем при звільненні за згодою сторін розрахунком. Наведене зумовило звернення до суду з цим позовом.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи, суд зазначає наступне.

Ухвалою судді від 05.01.2023 позовну заяву залишено без руху.

Після усунення недоліків ухвалою судді від 30.01.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 21.03.2023 у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін відмовлено.

Ухвалою суду від 20.06.2023 витребувано у Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова (79031, м. Львів, вул. Стрийська, 105): належним чином засвідчену копію наказу №2-ДС від 18.01.2021; відомості щодо наявності у ОСОБА_1 невикористаних днів щорічної основної та додаткових відпусток за період 2020-2022 років; відомості щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період 2021-2022 років; відповіді на заяву ОСОБА_1 від 30.11.2022 та запит на інформацію від 15.12.2022.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно з витягом з наказу військового комісара Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Львова від 18.01.2021 №2-ДС (далі Наказ №2-ДС), звільнено у зв`язку з реорганізацією та скороченням штату працівників з 18.01.2021 державного службовця ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділення комплектування Сихівського районного військового комісаріату м. Львова.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №380/2330/21 визнано протиправним і скасовано наказ №2-ДС від 18 січня 2021 року в частині припинення державної служби та звільнення державного службовця з посади головного спеціаліста відділення комплектування Сихівського районного військового комісаріату м Львова. ОСОБА_1 і поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділення комплектування Сихівського районного військового комісаріату м. Львова з 18.01.2021; стягнуто з Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова середній заробіток за час вимушеного прогулу - в розмірі: 152 783,82 грн (сто п`ятдесят дві тисячі сімсот вісімдесят три гривні вісімдесят дві копійки).

Згідно з витягом з наказу начальника Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Львова від 29.11.2022 №31-ДС (далі Наказ №31-ДС):

«- Відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 справа №380/2330/21 провадження №А/857/18732/21 визнати протиправним та скасувати наказ військового комісара Сихівського районного військового комісаріату м. Львова від 18 січня 2022 року №2-ДС в частині припинення державної служби та звільнення державного службовця з посади головного спеціаліста відділення комплектування Сихівського районного військового комісаріату с. Львова ОСОБА_1 .

- Відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року справа №380/2330/21 провадження №А/857/18732/21 державного службовця ОСОБА_1 поновити на посаді головного спеціаліста командування з посадовим окладом 5600,00 грн на місяць зі збереженням 4 рангу державної служби в межах категорії посад служби «В».

ОСОБА_1 приступити до виконання обов`язків за посадою з 30.11.2022.

Встановити та виплачувати надбавку за вислугу років у розмірі 3 % посадового окладу за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50% посадового окладу, премію відповідно до особистого внеску в загальний результат роботи в межах фонду оплати праці, затвердженого кошторисом на рік.

Стаж державної служби станом на 18 січня 2021 року становить 40 років 02 місяці 01 день.

Вступний інструктаж з охорони праці пройшов.

Допустити до роботи з документами з грифом «Для службового користування».

Підстава: постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 справа №380/5330/21 провадження №А/857/18732/21».

З витягу з наказу начальника Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Львова від 30.11.2022 №32-ДС (далі Наказ №32-ДС) встановлено наступне:

«Відповідно до часини другої статті 86 Закону України «Про державну службу», пункту 1 статті 36 Закону Кодексу закону про працю України, припинити державну службу та звільнити державного службовця ОСОБА_1 , головного спеціаліста командування, за згодою сторін, 30 листопада 2022 року.

Виплатити грошову компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку за робочий період з 30 листопад 2022 року по 30 листопада 2022 року в кількості 1 календарний день.

Виплатити за 30 листопада 2022 року за сумлінне виконання функціональних обов`язків і бездоганну дисципліну у розмірі 30% посадового окладу та надбавку за інтенсивність праці у розмірі 170% посадового окладу.

Матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік не виплачена

Підстава: заява ОСОБА_1 (вх. №14113 від 30.11.2022)».

Позивач вважає Наказ №31-ДС протиправним, а також не погоджується з проведеним відповідачем при звільненні за згодою сторін відповідно до Наказу №32-ДС розрахунком, відтак звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За змістом статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким законом є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом другим частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обов`язковості виконання рішень.

За змістом частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналіз вищезазначених законодавчих норм дає підстави дійти висновку, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Як встановлено судом, Наказом №2-ДС, звільнено у зв`язку з реорганізацією та скороченням штату працівників з 18.01.2021 державного службовця ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділення комплектування Сихівського районного військового комісаріату м. Львова.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №380/2330/21 визнано протиправним і скасовано наказ №2-ДС від 18 січня 2021 року в частині припинення державної служби та звільнення державного службовця з посади головного спеціаліста відділення комплектування Сихівського районного військового комісаріату м. Львова. ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділення комплектування Сихівського районного військового комісаріату м. Львова з 18.01.2021р; стягнуто з Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова середній заробіток за час вимушеного прогулу - в розмірі: 152 783,82 грн. (сто п`ятдесят дві тисячі сімсот вісімдесят три гривні вісімдесят дві копійки).

На виконання вказаного рішення відповідачем прийнято Наказ №31-ДС, яким, серед іншого, відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 справа №380/2330/21 провадження №А/857/18732/21 визнано протиправним та скасовано наказ військового комісара Сихівського районного військового комісаріату м. Львова від 18 січня 2022 року №2-ДС в частині припинення державної служби та звільнення державного службовця з посади головного спеціаліста відділення комплектування Сихівського районного військового комісаріату с. Львова ОСОБА_1 ; відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року справа №380/2330/21 провадження №А/857/18732/21 державного службовця ОСОБА_1 поновлено на посаді головного спеціаліста командування з посадовим окладом 5600,00 грн на місяць зі збереженням 4 рангу державної служби в межах категорії посад служби «В»; ОСОБА_1 приступити до виконання обов`язків за посадою з 30.11.2022.

З запису №7 трудової книжки позивача, копія якої міститься в матеріалах справи, вбачається, що 30.11.2022 позивача поновлено на посаді головного спеціаліста комплектування Сихівського районного територіального центру комплектування (підстава наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №31-ДС від 29.11.2022).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що Наказ №31-ДС є незаконним. Пунктом 1 вказаного наказу скасовано наказ військового комісара Сихівського районного військового комісаріату м. Львова від 18.01.2022 №2-ДС в частині припинення державної служби та звільнення його з посади Головного спеціаліста відділення комплектування Сихівського районного військового комісаріату м. Львова, тоді як його звільнено з вказаної посади наказом №2-ДС від 18.01.2021. Пунктом 2 вказаного наказу визначено поновити позивача на посаді з 30.11.2022, що суперечить постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №380/2330/21, якою скасовано наказ №2-ДС від 18.01.2021 та поновлено позивача на посаді з 18.01.2021.

З наведеного висновується, що позивач не погоджується зі змістом Наказу №31-ДС, який прийнятий на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №380/2330/21, та, на переконання позивача, суперечить резолютивній частині постанови.

Отже вимоги в частині визнання протиправним наказу №31-ДС та зобов`язання внести в нього відповідні зміни фактично спрямовані на виконання іншого судового рішення, а саме постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №380/2330/21.

Відтак варто зазначити, що позивач у цій частині позовних вимог обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправним рішення (наказу №31-ДС) відповідача, прийнятого виконанні рішення суду. Проте ці спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Статтею 382 КАС України визначені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд зазначає, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звернув увагу на те, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечити належне виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (стаття 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Суд зазначає, що вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача внести зміни у наказ №31-ДС від 29 листопада 2022 року, де змінити дату видання наказу №2-ДС про припинення державної служби та звільнення позивача з посади головного спеціаліста відділення комплектування Сихівського районного військового комісаріату м. Львова з 18 січня 2022 року на 18 січня 2021 року; визнання протиправним наказу Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова №31-ДС від 29 листопада 2022 року в частині визначення дати поновлення позивача на державній службі з 30 листопада 2022 року; зобов`язання відповідача внести зміни у наказ №31-ДС від 29 листопада 2022 року, де змінити дату поновлення позивача на державній службі з 30 листопада 2022 року на 18 січня 2021 року відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі №380/2330/21 фактично спрямовані на виконання рішення суду від 12.01.2022 у справі №380/2330/21 та можуть бути заявлені відповідно до статті 383 КАС України.

Такий порядок оскарження дій рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає, що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої цієї ж статті за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Тобто, якщо позивач вважає протиправним наказ відповідача прийнятий на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №380/2330/21, то він може звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із відповідною заявою, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З огляду на наведене суд доходить висновку, що оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду (постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №380/2330/21) з того самого фактичного предмету спору і між тими самими сторонами, наявні підстави для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача внести зміни у наказ №31-ДС від 29 листопада 2022 року, де змінити дату видання наказу №2-ДС про припинення державної служби та звільнення позивача з посади головного спеціаліста відділення комплектування Сихівського районного військового комісаріату м. Львова з 18 січня 2022 року на 18 січня 2021 року; визнання протиправним наказу Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова №31-ДС від 29 листопада 2022 року в частині визначення дати поновлення позивача на державній службі з 30 листопада 2022 року; зобов`язання відповідача внести зміни у наказ №31-ДС від 29 листопада 2022 року, де змінити дату поновлення позивача на державній службі з 30 листопада 2022 року на 18 січня 2021 року відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі №380/2330/21.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 640/15623/19.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Оскільки позивач не сплачував судового збору за подання таких позовних вимог, то підстави для розподілу судового збору відсутні.

Докази понесення сторонами у справі інших судових витрат відсутні, а тому їх розподіл не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 238, 239, 255, 293, 295 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, стягнення моральної шкоди закрити в частині позовних вимог про зобов`язання Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова внести зміни у наказ №31-ДС від 29 листопада 2022 року, де змінити дату видання наказу № 2-ДС про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділення комплектування Сихівського районного військового комісаріату м. Львова з 18 січня 2022 року на 18 січня 2021 року; визнання протиправним наказу Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова №31-ДС від 29 листопада 2022 року в частині визначення дати поновлення ОСОБА_1 на державній службі з 30 листопада 2022 року; зобов`язання Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова внести зміни у наказ №31-ДС від 29 листопада 2022 року, де змінити дату поновлення ОСОБА_1 на державній службі з 30 листопада 2022 року на 18 січня 2021 року відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі № 380/2330/21.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження у справі, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. ст. 293-297 КАС України.

СуддяСидор Наталія Теодозіївна