Справа № 946/2467/23
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2023-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/2467/23
Провадження № 2-а/946/58/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00006130 від 08.03.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

07.04.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просив скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА №00006130 від 08.03.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 гривень за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та стягнути судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача, як власника спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки MAN TGX 26.440, днз НОМЕР_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за оскаржуваною постановою №00006130 від 08.03.2023р. у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн. відповідно до ст.ст. 14-3, 229, 279-5-279-8, 284 КУпАП на підставі даних технічного засобу вимірювання WIM 48, Q-Free HІ-TRAC TMU 4 WIM, зав. 10036 строк експлуатації якого закінчився 31.08.2022р., тобто майже за п`ять місяців до дня фіксації 12.02.2023р. в автоматичному режимі факту правопорушення. При цьому, попри ті обставини, що постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2022p. №412 про Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану" формально було встановлено, так би мовити, презумпцію чинності на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях позитивних результатів періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, на думку позивача, така норма підзаконного нормативно-правового акту не спростовує вимог спеціального Закону - ч. 1 ст. 17 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність від 05.06.2014р. № 1314-VII (з наступними змінами та доповненнями), якими імперативно передбачена періодична повірка законодавчо регульованих засобів вимірювальної Техніки, що перебувають в експлуатації. Позивач вважає, що засіб вимірювальної техніки - WIM 48, Q-Free HІ-TRAC TMU 4 WIM, зав. 10036 строк експлуатації якого закінчився 31.08.2022р., тобто за п`ять місяців до 12.02.2023р. - дня фіксації в автоматичному режимі факту правопорушення, не здатен в автоматичному режимі встановити об`єктивні (достовірні) дані незначного перевищення загальної маси транспортного засобу на 8.538% від нормативно дозволених показників.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали суду заяву, якою просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити.

Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач як відповідальна особа допустила перевищення навантаження на строєні осі транспортного засобу на 8,538 % від допустимого значення. Також, за твердженням представника відповідача, прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі є справним та придатним до експлуатації, що підтверджується відповідними документами. Поряд з цим представник відповідач наголошував, що оскаржувана постанова містить усі необхідні відомості, які вимагаються чинним законодавством України. Також надав заяву, якою просить справу розглянути без його участі та відмовити у задоволенні позову.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В оскаржуваній постанові серія АА №00006130 від 08.03.2023 року, зазначається, що 12.02.2023 року об 11 год. 33 хв. за адресою: Н-25 км 274+300 Хмельницька обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 26.440, днз НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , відповідно до якою, відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 8.538 % (3.415 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

До основних завдань Укртрансбезпеки віднесено, зокрема здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Відповідно до п.5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Згідно п.7 Положення Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

Таким чином, Укртрансбезпека з метою забезпечення виконання покладених на неї законодавством завдань, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, має право: проводити рейдові перевірки (перевірки на дорозі); використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

Тобто, законодавством чітко передбачено можливість Укртрансбезпеки здійснювати державний нагляд (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, що включає: здійснення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 р. № 1567); фіксацію адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 р. № 1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 р. № 623).

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів 18,75 м), фактичну масу понад 40 т для двомісних автомобілів (тягачів) з трьохвісним напівпричепом, трьохвісних автомобілів (тягачів) з двовісним або трьохвісним напівпричепом, понад 42 т для двовісних автомобілів (тягачів) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, понад 44 т для трьохвісних автомобілів (тягачів) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, навантаження на одиночну вісь 11,5 т, на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр 11,5 т, від 1 до 1,3 метра 16 т, від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах 18 т, від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни 19 т, від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни 23 т, від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів 20 т, на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше 21 т, понад 1,3 до 1,4 метра 24т.

Стаття 132-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами. При цьому, приписами ч. 2 цієї статті визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно.

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Так, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно-правових санкцій.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (далі - Порядок № 1174).

Згідно з п.п. 2, 16 Порядку № 1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Пунктом 8 Порядку № 1174 передбачено, що вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року № 163.

Відповідно до п. 9 зазначеного Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Згідно з п. 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).

Відповідно до п. 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно з п. 17 Порядку № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статей 229, 255, 279-5, 279-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, частини другої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 червня 2015 року № 460, Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, та з метою нормативно-правового врегулювання питань здійснення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті проваджень у справах про адміністративні правопорушення наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512 затверджено, зокрема, Інструкцію з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі.

Пунктом 3 Інструкції (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Як вбачається з оскаржуваної постанови АА №00006130 від 08.03.2023 року, вона містить всі необхідні реквізити, відповідно до додатку 1 Інструкції.

Так, постановою встановлено, що загальна маса транспортного засобу в момент вчинення порушення склала 43 415 кг, що є перевищенням нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу на 8,538% (3,415 тон).

Відповідно до відомостей оскаржуваної постанови, загальна маса транспортного засобу становить 48 239 кг.

Як зазначено вище, п.22.5 ПДР України встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує 40 т для двомісних автомобілів (тягачів) з трьохвісним напівпричепом, трьохвісних автомобілів (тягачів) з двовісним або трьохвісним напівпричепом, навантаження на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше 21 т.

За обставинами справи, позивач є власником транспортного засобу MAN TGX 26.440, днз НОМЕР_1 .

Інструкція з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, в редакції до 14.05.2022 року не містила формулу розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Разом з тим, зазначена формула визначена у ДСТУ OIML R 134-1:2010,

Так, відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортного засобу отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі.

Враховуючи можливу максимально дозволену похибку автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, відсоткове перевищення загальної маси та навантаження на строєну вісь транспортного засобу здійснюється за формулою:

% перевищення = ((Хфакт - Хнорм - похибка пристрою)/Хнорм)*100%

Хфакт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно натуральних одиницях (тонна або міліметр);

Хнорм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22. Правил дорожнього руху.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу виглядає так: (48239 кг-40000 кг-10%*48239 кг)/40000 кг)*100%=((8239-4823,9)/40 000)*100%=(3415,1/40000 кг)*100%=8,538%.

Як зазначено раніше, відповідальність відповідно до ч.2 ст.132-1 КУпАП наступає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 5 %, що з огляду на зафіксовані параметри мало місце у даному випадку.

У той же час, суд вважає прийнятними доводи позивача в частині того, що нездійснення своєчасної повірки вимірювального приладу ставить під сумнів технічну спроможність засобу вимірювальної техніки в автоматичному режимі встановити саме об`єктивні дані відхилення ваги багатотонного вантажного автомобіля, з огляду на наступне.

Статтею 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України.

Суб`єкти господарювання зобов`язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку.

Відповідно до міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1417-16#n13), встановлено, що прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь мають міжповірочний інтервал в 1 рік.

Таким чином, для автоматичного приладу для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь чітко встановлено міжповірочний інтервал, який становить 1 рік.

Суд погоджується з доводами позивача, що постанова Кабінету Міністрів України № 412 від 05 квітня 2022 року «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану», якою продовжений строк проведення періодичної повірки засобів вимірювальної техніки до закінчення воєнного стану, не може змінювати нормативно встановлений міжповірочний інтервал, оскільки положення постанови Кабміну суперечать вимогам ч.1 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», якими передбачена періодична повірка законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації.

У даному випадку постанова Кабміну № 412 не враховує особливостей роботи зважувального приладу, який здійснює фіксацію параметрів всіх транспортних засобів, які рухаються по шосе. На думку судової колегії, на період дії воєнного часу та протягом певного періоду після його закінчення може бути продовжений строк дії прав або обов`язків особи, проте пролонгація строку чергової повірки приладу в такий спосіб є неможливим, оскільки постанова Уряду не може продовжити строк його експлуатації. На користь цього висновку свідчить той факт, що постанова № 412 втратила чинність ще до закінчення воєнного стану - на підставі постанови Кабміну № 440 від 07.04.2023 року.

З огляду на це, достовірність зафіксованих габаритно-вагових параметрів транспортних засобів у випадку непроходження зважувальним приладом чергової повірки, викликає обґрунтовані сумніви.

Отже, суд приходить до висновку, що за встановлених обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, у зв`язку з чим, постановапро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00006130 від 08.03.2023 року за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Стосовно відшкодування витрат на сплату судового збору, то суд зазначає наступне.

Статтею 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами п.п. 5, п. 3, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У даному випадку ставка судового збору становила 536,80 грн (0,2 від 2 684 грн).

Судом встановлено, що при зверненні із позовом ОСОБА_1 до суду першої інстанції сплачено судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Таким чином, враховуючи ставку судового збору за подання адміністративного позову у даному випадку на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті слід стягнути 536,80 грн грн.

Інша частина сплачених коштів в рахунок судового збору у розмірі 536,80 грн є надмірно сплаченою сумою судового збору та відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про судовий збір» підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Отже, за вказаних обставин, на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті слід стягнути судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Стосовно відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 16 КАС України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У частині третій статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною першою статті 138 КАС України передбачено встановлення судом розміру витрат, пов`язаних, зокрема, з підготовкою справи до розгляду, на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому за змістом частин п`ятої - сьомої статі 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу та проведення експертизи підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Судом встановлено, що 28 березня 2023 року між ОСОБА_1 (довіритель) та адвокатом Воронковим Володимиром Олексійовичем укладено угоду № 179/фо про надання правової допомоги, за змістом якої адвокат здійснює представництво прав та охоронюваних законом інтересів довірителя у спірних правовідносинах з Державною службою України з безпеки на транспорті () з питань правомірності постанови старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко В.О. по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00006130 від 08.03.2023 року у судах всіх інстанцій, в органах Національної поліції України, в органах державної виконавчої служби, державного казначейства України тощо.

Відповідно до пункту 5 Угоди, гонорарні відносини, компенсація витрат, пов`язаних з виконанням цієї угоди, та інші умови врегульовані додатковою угодою.

Також, 28 березня 2023 року між адвокатом Воронковим Володимиром Олексійовичем та Петковим Владиславом Олександровичем підписано додаткову угоду № 1 до угоди про надання правової допомоги № 170/фо від 28.03.2023 року.

Відповідно до пункту 1 додаткової угоди, дана додаткова угода визначає обсяг та порядок узгодження сторонами юридичних послуг, що надаються в якості правової допомоги (представництва), розмір та порядок оплати гонорару адвоката, а також строк її дії.

Згідно пункту 3 додаткової угоди № 1, сторони погодили, що вартість адвокатських послуг, передбачених Договором складає 20 000 грн, а саме:

- з`ясування обставин спірних правовідносин на підставі вивчення наданих клієнтом первинних документів 2 000 грн (1 година);

- складання проекту позовної заяви гр. ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови ДСБТ № 00006130 від 08.03.2023 року 12 000 грн (6 годин);

- формування (копіювання) додатків до позовної заяви гр. ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови ДСБТ № 00006130 від 08.03.2023 року 2 000 грн (1 година);

- формування (складання опису вкладення у конверт) та здійснення поштового відправлення на адресу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області позовної заяви гр. ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови ДСБТ № 00006130 від 08.03.2023 року 2 000 грн (1 година);

- участь у судовому засіданні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області в інтересах гр. ОСОБА_1 по справі за позовом гр. ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови ДСБТ № 00006130 від 08.03.2023 року 2 000 грн (1 година).

Пунктом 3.2 додаткової угоди передбачено, що якщо інше не буде погоджено сторонами, оплата гонорару адвоката здійснюється клієнтом протягом 10-днів з дня оголошення Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області одного із судових рішень по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови ДСБТ № 00006130 від 08.03.2023 року, визначеного умовами п. 5.1 цієї додаткової угоди.

Відповідно до пункту 4.1 додаткової угоди, надання правової допомоги оформлюється сторонами шляхом підписання акту приймання-передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною додаткової угоди.

Акт приймання-передачі наданих послуг, передбачених п. 4.1 даної додаткової угоди, повинен містити детальний опис наданих послуг, кількість витраченого часу на надання правової допомоги та її підсумкову (сумарну) вартість, з урахуванням погодинної вартості (тарифікації) послуг Адвоката, визначеної п. 3.1 даної додаткової угоди.

Загальна вартість послуг, з урахуванням умов п. 3.1 додаткової угоди № 1 від 28.03.2023 року до угоди про надання правової допомоги № 179/фо від 28.03.2023 року, склала 20 000 грн.

Таким чином суд приходить до висновку, що надані стороною позивача докази підтверджують, що витрати на професійну правничу допомогу фактично були понесені.

Разом із тим, відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував щодо стягнення на користь позивача судових витрат зокрема із тих підстав, що заявлений розмір витрат є очевидно неспівмірним.

Враховуючи заперечення відповідача щодо стягнення судових витрат, складність справи, її значення для позивача, реальний обсяг наданої правничої допомоги, суд вважає, що розмір заявлених витрат має бути зменшено до 2 000 грн. При цьому суд додатково враховує і те, що надані адвокатом послуги № 1, 3, 4 відповідно до акту варто віднести до послуги з підготовки та подання позовної заяви до суду, оскільки характер вчинених дій адвокатом є відповідним до вказаної послуги.

Керуючись ст.ст. 72, 75, 76, 77, 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (розташоване за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, б. 51, ЄДРПОУ - 39816845), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00006130 від 08.03.2023 року за ч. 2 ст.132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (, адреса розташування: м. Київ, вул. Перемоги, 14) на користь ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати понесені на сплату судового збору в розмірі 536,80 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (, адреса розташування: м. Київ, вул. Перемоги, 14) на користь ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 гривень.

Повернути ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) надмірно сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 536,80 гривень, сплаченого відповідно до квитанції № від 03 квітня 2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання.

Текст рішення складено 31 серпня 2023 року.

Суддя: О.О.Бурнусус