Справа № 200/3791/23
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2023 року Справа№200/3791/23

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40)

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 23.06.2023 № 43 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.06.2023 року про призначення йому пенсії за віком па пільгових умовах, зарахувавши до його пільгового стажу за Списком № 1 період його роботи з 27.11.1996 року по 24.04.1997р. в ДВАТ Шахта Новодзержинська (зараз ТДВ ОП Шахта ім. св. Матрони Московської) в якості підземного учня електрослюсаря, до пільгового стажу за Списком №1 відповідно до постанови КМУ №202 від 31.03.1994р. період його роботи з 23.06.1999 року по 21.09.1999 року в ДВАТ шахта Новодзержинська (зараз ТДВ ОП Шахта ім. св. Матрони Московської) в якості учня забійника на відбійних молотках з повною робочою добою на підземній роботі та періоду роботи з 04.08.2014 року по 30.09.2021р. на шахті ім. Ф.Е. Дзержинського ДП Дзержинськвугілля (зараз ВП шахта Центральна ДП Торецьквугілля) у якості гірника очисного забою підземного, до страхового та пільгового стажу за Списком №1 відповідно до Постанови КМУ №202 від 31.03.1994р. період його роботи з 01.09.2021 року по 15.06.2023р. на ВП Шахті Центральна ДП Торецьквугілля у якості гірника очисного забою підземного, гірника підземного.

20 липня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

17 серпня 2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні адміністративного позову та залучити в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

З 14 серпня 2023 року по 29 серпня 2023 року суддя перебував у щорічній черговій відпустці.

30 серпня 2023 року ухвалою суду в задоволенні клопотання відповідача про залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в якості співвідповідача у справі відмовлено.

30 серпня 2023 року дослідивши матеріали адміністративної справи суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 08500, Київська область, місто Фастів(з), вул. Саєнка Андрія, будинок 10, організаційно-правова форма орган державної влади.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що 15.06.2023 року звернувся до Пенсійного фонду України с заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та надав повний пакет документів необхідний для призначення пенсій.

Заяву розглянуло Головне управління пенсійного фонду України в Київській області, яке своїм рішенням №43 від 23.06.2023 року відмовило позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач не набув необхідного пільгового стажу, при цьому загальний стаж роботи позивача становить 44 роки 1 місяць 27 днів, пільговий стаж роботи становить 23 роки 29 днів, в тому числі робота підземна на провідних професіях Постанови КМУ № 202 становить 7 років 5 місяців 6 днів, усі періоди роботи зараховані до страхового та пільгового стажу.

З форми РС-Право позивач дізнався, що відповідач не зарахував до його пільгового стажу за Списком №1 період роботи в ДВАТ «Шахта «Новодзержинська» з 27.11.1996 року по 24.04.1997р. в якості підземного учня електрослюсаря та не зарахував до пільгового стажу за Списком № 1 - шахтарі, Постанова КМУ № 202 період роботи в ДВАТ «Шахта «Новодзержинська» з 23.06.1999 року по 21.09.1999 року в якості учня забійника на відбійних молотках з повною робочою добою на підземній роботі, період роботи на шахті ім. Ф.Е. Дзержинського ДП «Дзержинськвугілля» з 04.08.2014 року по 30.09.2021р. у якості гірника очисного забою підземного, період роботи з 01.09.2021 року по 15.06.2023 року на ВП «Шахті «Центральна» ДП «Торецьквугілля» у якості гірника очисного забою підземного, гірника підземного.

Позивач вважає такі дії відповідача щодо не зарахування зазначених періодів роботи до страхового та пільгового стажу по Списку №1 протиправними, оскільки усі періоди роботи позивача в ТВД «Орендне підприємство «Шахта ім. Святої Матрони Московської», ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське», ВП «шахті «Центральна» ДП «Торецьквугілля» підтверджено записами трудової книжки, поряд з цим позивач надав довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії видані ТВД «Орендне підприємство «Шахта ім. Святої Матрони Московської», ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське», ВП «шахті «Центральна» ДП «Торецьквугілля», а також історичні довідки та накази підприємств про атестацію, а також надав диплом про навчання та військовий квіток, однак відповідач не прийняв зазначені довідки видані ТВД «Орендне підприємство «Шахта ім. Святої Матрони Московської» до уваги в зв`язку з тим що вони не відповідають додатку №5 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній» № 637 від 12.08.1993 року в частині підписантів, а саме підписи головного бухгалтера та начальника відділу кадрів відсутні, хоч разом з ними позивач надав довідку підприємства, яка засвідчує відсутність цих посад в штатному розписі підприємства.

Також позивач зазначив, що відповідач не включив до страхового стажу період роботи у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з 01.09.2021 року по 15.06.2023 року в зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків, натомість позивач вважає, що відсутність страхових внесків не може бути підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи до страхового стажу, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому він працював, тому відповідач зобов`язаний зарахувати цей період роботи до страхового та пільгового стажу.

Відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує та зазначає, що заява позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, яким прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 23.06.2023 у зв`язку з тим, що позивач не набув необхідного пільгового стажу, оскільки на момент звернення позивачу виповнилося повних - 45 років, страховий стаж становить - 44 роки 01 місяць 27 днів; пільговий стаж роботи за Списком № 1 - 23 роки 29 днів, стаж на роботах підземних професій (20) становить 07 років 05 місяців 06 днів, за результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди.

Дослідивши надані сторонами документи, суд встановив наступне.

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 23.06.2023 № 43, вік заявника 45 років, загальний стаж роботи становить 44 роки 01 місяць 27 днів, пільговий стаж роботи становить - 23 роки 29 днів, в тому числі робота підземна провідні професії пост.202 (20) - становить 07 років 05 місяців 06 місяців, до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди, працює. В призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відмовлено, оскільки заявник не набув необхідного пільгового стажу. Право на пенсійну виплату позивач набуде 05.04.2028. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Згідно Форми РС-право від 23.06.2023:

- до пільгового стажу позивача за Списком № 1 не зараховано періоди: з 27.11.1996 року по 24.04.1997 року, з 23.06.1999 року по 21.09.1999 року, з 04.08.2014 року по 07.08.2014 року, з 11.08.2014 року по 13.09.2014 року, з 15.09.2014 року по 17.09.2014 року, з 19.09.2014 року по 21.09.2014 року, з 23.09.2014 року по 25.09.2014 року, з 27.09.2014 року по 29.09.2014 року, з 01.10.2014 року по 23.10.2014 року, з 01.11.2014 року по 10.11.2014 року, з 18.11.2014 року по 18.12.2014 року, з 22.12.2014 року по 30.12.2014 року, 06.01.2015 року, з 08.01.2015 року по 09.01.2015 року, з 11.01.2015 року по 12.01.2015 року, з 14.01.2015 року по 16.01.2015 року, з 22.01.2015 року по 24.01.2015 року, з 26.01.2015 року по 28.01.2015 року, з 30.01.2015 року по 31.01.2015 року, з 23.02.2015 року по 28.02.2015 року, 18.03.2015 року, з 21.03.2015 року по 22.03.2015 року, з 26.03.2015 року по 27.03.2015 року, 18.04.2015 року, з 20.04.2015 року по 30.04.2015 року, з 02.09.2015 року по 03.09.2015 року, 17.09.2023 року, 16.10.2023 року, 26.03.2016 року, 12.06.2016 року, 15.06.2016 року, 21.06.2016 року, 23.06.2016 року, 31.10.2016 року, 02.11.2016 року, 08.05.2022 року, період з 01.07.2022 року по 15.06.2023 року в розрахунку відсутній;

- періоди роботи з 08.08.2014 року по 30.06.2022 року, за винятком незарахованих періодів, зараховано до Списку № 1, відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якій відповідає ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно довідки від 05.06.2023 року № 6/126 ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля», в періоди з 11.08.2014 року по 13.09.2014 року, з 15.09.2014 року по 17.09.2014 року, з 19.09.2014 року по 21.09.2014 року, з 23.09.2014 року по 25.09.2014 року, з 27.09.2014 року по 29.09.2014 року, з 18.11.2014 року по 18.12.2014 року, з 22.12.2014 року по 30.12.2014 року, 06.01.2015 року, з 08.01.2015 року по 09.01.2015 року, з 11.01.2015 року по 12.01.2015 року, з 14.01.2015 року по 16.01.2015 року, з 22.01.2015 року по 24.01.2015 року, з 26.01.2015 року по 28.01.2015 року, з 30.01.2015 року по 31.01.2015 року, з 23.02.2015 року по 28.02.2015 року, 18.03.2015 року, з 21.03.2015 року по 22.03.2015 року, з 26.03.2015 року по 27.03.2015 року, 18.04.2015 року, з 20.04.2015 року по 30.04.2015 року, з 02.09.2015 року по 03.09.2015 року, 17.09.2023 року, 16.10.2023 року, 26.03.2016 року, 12.06.2016 року, 15.06.2016 року, 21.06.2016 року, 23.06.2016 року, 31.10.2016 року, 02.11.2016 року, 08.05.2022 року позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати; в жовтні 2014 року позивач перебував у простої 23 дні, що збігається з незарахованим періодом з 01.10.2014 року по 23.10.2014 року, та в листопаді 10 днів, що збігається з незарахованим періодом з 01.11.2014 року по 10.11.2014 року.

Трудовий стаж позивача підтверджується даними трудової книжки НОМЕР_3 (дата заповнення 12 червня 1997 року), згідно записів:

- №№ 1-3 якої, в період з 27.11.1996 року по 02.12.1996 року позивач проходив навчальну практику в ДВАТ «Шахта «Новодзержинська», з 03.12.1996 року по 24.04.1997 року позивач працював учнем електрослюсаря підземного;

- №№ 5-7 якої, в період з 17.02.1999 року по 30.06.1999 року позивач працював електрослюсарем поверхні 3 розряду, з 01.07.1999 року по 21.09.1999 року позивач працював підземним учнем вибійника з повним робочим днем на підземній роботі в ДВАТ «Шахта «Новодзержинська»;

- № 24 якої, в період з 04.08.2014 року позивач по теперішній час працює гірником очисного вибою у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з повним робочим днем на підземній роботі.

Згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5), періоди роботи позивача з серпня 2014 року по березень 2022 року обліковано за кодом обліку спецстажу ЗПЗ014А2, страхові внески за позивача роботодавцем не сплачено з квітня 2022 року.

Відповідно до п. 1 Додатку 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 454:

- під кодом ЗПЗ014А2 обліковується спеціальний стаж працівників провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Згідно довідки ТДВ «Орендне підприємство «Шахта ім. Матрони Московської» від 07.06.2023 року № 45, в ТДВ «Орендне підприємство «Шахта ім. Матрони Московської» позивач повний робочий день з 27.11.1996 року по 02.12.1996 року навчався в учбовому пункті на електрослюсаря підземного, що передбачено Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, п. 1010100а, з 03.12.1996 року по 24.04.1997 року позивач працював в повний робочий день у якості учня електрослюсаря підземного на підземній роботі, що передбачено Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, п. 1010100а.

Згідно довідки ТДВ «Орендне підприємство «Шахта ім. Матрони Московської» від 07.06.2023 року № 45, в ТДВ «Орендне підприємство «Шахта ім. Матрони Московської» позивач повний робочий день з 23.06.1999 року по 30.06.1999 року навчався в учбовому пункті на підземного забійника на підземних молотках, що передбачено Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, п. 1010100а, з 01.07.1999 року по 21.09.1997 року позивач працював в повний робочий день у якості учня підземного забійника на підземних молотках на підземний роботі, що передбачено Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, п. 1010100а.

Відповідно до наведеної вище довідки від 05.06.2023 року № 6/126 ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля», позивач виконував роботи на гірничому виробництві з повним робочим днем під землею, з 04.08.2014 року по 07.08.2014 року навчався в навчальному пункті, що передбачено Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, Постанова КМУ № 461 від 24.06.2016, з 08.08.2023 року по 30.06.2022 року позивач працював за професією «гірник очисного забою підземний», що передбачено Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, Постанова КМУ № 461 від 24.06.2016, з 12.04.2023 року та по теперішній час позивач працює за професією «гірник підземний», що передбачено Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, Постанова КМУ № 461 від 24.06.2016.

Згідно Виписки з наказів про преміювання ТДВ «Орендне підприємство «Шахта ім. Матрони Московської» від 07.06.2023 року № 45, ДВАТ «Шахта «Новодзержинська» в наслідок низки перейменувань на теперішній час іменується ТДВ «Орендне підприємство «Шахта ім. Матрони Московської».

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Підсумовуючи аналіз наданих сторонами доказів, суд висновує наступне.

Позивач претендує на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (надалі Закон № 1058-IV).

Відповідач надавши оцінку наданим позивачем документам для призначення пенсії обчислив його пільговий стаж за Списком № 1 - 23 роки 29 днів, стаж на роботах підземних професій (20) становить 07 років 05 місяців 06 днів, при цьому не врахувавши до пільгового стажу позивача періоди роботи з 27.11.1996 року по 24.04.1997 року, з 23.06.1999 року по 21.09.1999 року, з 04.08.2014 року по 07.08.2014 року, з 11.08.2014 року по 13.09.2014 року, з 15.09.2014 року по 17.09.2014 року, з 19.09.2014 року по 21.09.2014 року, з 23.09.2014 року по 25.09.2014 року, з 27.09.2014 року по 29.09.2014 року, з 01.10.2014 року по 23.10.2014 року, з 01.11.2014 року по 10.11.2014 року, з 18.11.2014 року по 18.12.2014 року, з 22.12.2014 року по 30.12.2014 року, 06.01.2015 року, з 08.01.2015 року по 09.01.2015 року, з 11.01.2015 року по 12.01.2015 року, з 14.01.2015 року по 16.01.2015 року, з 22.01.2015 року по 24.01.2015 року, з 26.01.2015 року по 28.01.2015 року, з 30.01.2015 року по 31.01.2015 року, з 23.02.2015 року по 28.02.2015 року, 18.03.2015 року, з 21.03.2015 року по 22.03.2015 року, з 26.03.2015 року по 27.03.2015 року, 18.04.2015 року, з 20.04.2015 року по 30.04.2015 року, з 02.09.2015 року по 03.09.2015 року, 17.09.2023 року, 16.10.2023 року, 26.03.2016 року, 12.06.2016 року, 15.06.2016 року, 21.06.2016 року, 23.06.2016 року, 31.10.2016 року, 02.11.2016 року, 08.05.2022 року, з 01.07.2022 року по 15.06.2023 року.

Констатувавши відсутність достатнього пільгового стажу за Списиком №1 25 років (20 років на провідних професіях), відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням віку та недостатністю стажу.

Станом на момент звернення позивача за призначенням пенсії йому виповнилось 45 років (05 квітня 2023 року).

Отже, факт відмови в призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах через недосягнення віку призначення пенсії, а також часткове незарахування спірних періодів з 27.11.1996 року по 24.04.1997 року, з 23.06.1999 року по 21.09.1999 року, з 04.08.2014 року по 07.08.2014 року, з 11.08.2014 року по 13.09.2014 року, з 15.09.2014 року по 17.09.2014 року, з 19.09.2014 року по 21.09.2014 року, з 23.09.2014 року по 25.09.2014 року, з 27.09.2014 року по 29.09.2014 року, з 01.10.2014 року по 23.10.2014 року, з 01.11.2014 року по 10.11.2014 року, з 18.11.2014 року по 18.12.2014 року, з 22.12.2014 року по 30.12.2014 року, 06.01.2015 року, з 08.01.2015 року по 09.01.2015 року, з 11.01.2015 року по 12.01.2015 року, з 14.01.2015 року по 16.01.2015 року, з 22.01.2015 року по 24.01.2015 року, з 26.01.2015 року по 28.01.2015 року, з 30.01.2015 року по 31.01.2015 року, з 23.02.2015 року по 28.02.2015 року, 18.03.2015 року, з 21.03.2015 року по 22.03.2015 року, з 26.03.2015 року по 27.03.2015 року, 18.04.2015 року, з 20.04.2015 року по 30.04.2015 року, з 02.09.2015 року по 03.09.2015 року, 17.09.2023 року, 16.10.2023 року, 26.03.2016 року, 12.06.2016 року, 15.06.2016 року, 21.06.2016 року, 23.06.2016 року, 31.10.2016 року, 02.11.2016 року, 08.05.2022 року, з 01.07.2022 року по 15.06.2023 року, підтверджуються відповідачем та відповідними доказами, тому встановлені обставини справи не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 3, 5, 6 ст. 114 Закону №1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

У разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відтак, законодавцем для призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV встановлено наступні вимоги для її застосування:

- безпосередня зайнятість повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії

- зайнятість на таких роботах не менше 25 років (для працівників провідних професій (робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень) 20 років).

Спірним питанням в контексті заявлених позовних вимог є наявність підстав для зарахування до пільгового стажу, визначеного ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, періодів роботи з 27.11.1996 року по 24.04.1997 року, з 23.06.1999 року по 21.09.1999 року, з 04.08.2014 року по 07.08.2014 року, з 11.08.2014 року по 13.09.2014 року, з 15.09.2014 року по 17.09.2014 року, з 19.09.2014 року по 21.09.2014 року, з 23.09.2014 року по 25.09.2014 року, з 27.09.2014 року по 29.09.2014 року, з 01.10.2014 року по 23.10.2014 року, з 01.11.2014 року по 10.11.2014 року, з 18.11.2014 року по 18.12.2014 року, з 22.12.2014 року по 30.12.2014 року, 06.01.2015 року, з 08.01.2015 року по 09.01.2015 року, з 11.01.2015 року по 12.01.2015 року, з 14.01.2015 року по 16.01.2015 року, з 22.01.2015 року по 24.01.2015 року, з 26.01.2015 року по 28.01.2015 року, з 30.01.2015 року по 31.01.2015 року, з 23.02.2015 року по 28.02.2015 року, 18.03.2015 року, з 21.03.2015 року по 22.03.2015 року, з 26.03.2015 року по 27.03.2015 року, 18.04.2015 року, з 20.04.2015 року по 30.04.2015 року, з 02.09.2015 року по 03.09.2015 року, 17.09.2023 року, 16.10.2023 року, 26.03.2016 року, 12.06.2016 року, 15.06.2016 року, 21.06.2016 року, 23.06.2016 року, 31.10.2016 року, 02.11.2016 року, 08.05.2022 року, з 01.07.2022 року по 15.06.2023 року.

Відповідно до п. 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 N 383 (далі Наказ №383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно п. 10. Наказу №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України Постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.

Згідно п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до приписів п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списками №№ 1 та 2, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 року по справі №311/2865/13-а.

Враховуючи викладене, надаючи правову оцінку правомірності незарахування відповідачем періодів роботи з 27.11.1996 року по 24.04.1997 року, з 23.06.1999 року по 21.09.1999 року та з 04.08.2014 року по 07.08.2014 року до пільгового стаж позивача за Списком № 1 суд зазначає, що проаналізувавши записи трудової книжки позивача, якими посвідчено спірний період роботи, суд встановив, що вони містять відомості щодо назви професії, що належить до Списку №1.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, професії «електрослюсар підземного» та «забійник підземний» віднесені до Списку № 1 розділ 1 «Гірничі роботи», пункт 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень», п/п «а».

Професія «гірник очисного вибою» віднесена до Списку №1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461.

До Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (надалі Постанова № 202), віднесено усіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівників і спеціалістів підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Поряд з цим, позивачем надано до суду уточнюючі довідки, що видані підприємством, які мають посилання на первинні документи та накази про атестацію робочих місць та підтверджують зайнятість позивача на підземних роботах протягом повного робочого дня в спірні періоди.

З огляду на викладене, суд враховує позицію Верховного суду, викладену в постанові від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17, згідно якої якщо уточнююча довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, а підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.

Водночас, у випадку наявності сумнівів у достовірності наданих відомостей, або необхідності надання додаткових документів відповідач мав скористатись своїм правом на витребування таких документів у роботодавця позивача відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV, чи запропонувати позивачу надати такі документи відповідно до п. 4.2. розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1, чого відповідачем зроблено не було.

Окрім викладеного, згідно пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (442-92-п) (далі -Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць (442-92-п), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками (36-2003-п), тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Велика Палата Верховного суду в постанові від 19.02.2020 року по справі № 520/15025/16-а дійшла висновку, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту б статті 13 Закону № 1788-XII.

Цей висновок є застосовним і до робітників зайнятих на шкідливих роботах віднесених до Списку №1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, навіть не проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що беручи до уваги приписи законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідачем протиправно не зараховано періоди роботи позивача з 27.11.1996 року по 24.04.1997 року, з 23.06.1999 року по 21.09.1999 року та з 04.08.2014 року по 07.08.2014 року до пільгового стажу за Списком №1 та Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202.

Щодо позовних вимог відносно незарахування до пільгового стажу роботи позивача за Списком №1 та Постановою № 202 періоду роботи з 08.08.2014 року по 30.09.2021 року на шахті ім. Ф.Е. Дзержинського ДП Дзержинськвугілля (ВП шахта Центральна ДП Торецьквугілля) суд зазначає наступне.

З матеріалів адміністративної справи, у тому числі доказів наданих до суд позивачем, суд встановив, що згідно Форми РС-право від 23.06.2023 до пільгового стажу позивача за Списком №1 та Постановою №202 зараховано періоди роботи з 08.08.2014 року по 30.06.2022 року, відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якій відповідає ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за винятком періодів з 11.08.2014 року по 13.09.2014 року, з 15.09.2014 року по 17.09.2014 року, з 19.09.2014 року по 21.09.2014 року, з 23.09.2014 року по 25.09.2014 року, з 27.09.2014 року по 29.09.2014 року, з 01.10.2014 року по 23.10.2014 року, з 01.11.2014 року по 10.11.2014 року, з 18.11.2014 року по 18.12.2014 року, з 22.12.2014 року по 30.12.2014 року, 06.01.2015 року, з 08.01.2015 року по 09.01.2015 року, з 11.01.2015 року по 12.01.2015 року, з 14.01.2015 року по 16.01.2015 року, з 22.01.2015 року по 24.01.2015 року, з 26.01.2015 року по 28.01.2015 року, з 30.01.2015 року по 31.01.2015 року, з 23.02.2015 року по 28.02.2015 року, 18.03.2015 року, з 21.03.2015 року по 22.03.2015 року, з 26.03.2015 року по 27.03.2015 року, 18.04.2015 року, з 20.04.2015 року по 30.04.2015 року, з 02.09.2015 року по 03.09.2015 року, 17.09.2023 року, 16.10.2023 року, 26.03.2016 року, 12.06.2016 року, 15.06.2016 року, 21.06.2016 року, 23.06.2016 року, 31.10.2016 року, 02.11.2016 року, 08.05.2022 року, коли позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати та простої, згідно довідки від 05.06.2023 року № 6/126 ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля».

За приписами ст. 84 КЗпП України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати.

За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Як слідує зі ст. 4 Закону України "Про відпустки", відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.

Відповідно до статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки" відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.

Поряд з цим, в листі Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 р. № 713/039/161-16 надано роз`яснення в якому зазначено, що відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

У постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а Верховний Суд, між іншим, зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.

З матеріалів адміністративної справи суд встановив, що відповідачем періоди простоїв та безоплатних відпусток не зараховано без зазначення будь-яких причин, водночас суд констатує, що відповідач не скористався повноваженнями, наданими йому положеннями ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV щодо витребування відповідних документів від підприємств-роботодавців позивача.

Враховуючи викладене, висновки відповідача про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 1 та Постановою № 202 періодів з 11.08.2014 року по 13.09.2014 року, з 15.09.2014 року по 17.09.2014 року, з 19.09.2014 року по 21.09.2014 року, з 23.09.2014 року по 25.09.2014 року, з 27.09.2014 року по 29.09.2014 року, з 01.10.2014 року по 23.10.2014 року, з 01.11.2014 року по 10.11.2014 року, з 18.11.2014 року по 18.12.2014 року, з 22.12.2014 року по 30.12.2014 року, 06.01.2015 року, з 08.01.2015 року по 09.01.2015 року, з 11.01.2015 року по 12.01.2015 року, з 14.01.2015 року по 16.01.2015 року, з 22.01.2015 року по 24.01.2015 року, з 26.01.2015 року по 28.01.2015 року, з 30.01.2015 року по 31.01.2015 року, з 23.02.2015 року по 28.02.2015 року, 18.03.2015 року, з 21.03.2015 року по 22.03.2015 року, з 26.03.2015 року по 27.03.2015 року, 18.04.2015 року, з 20.04.2015 року по 30.04.2015 року, з 02.09.2015 року по 03.09.2015 року, 17.09.2023 року, 16.10.2023 року, 26.03.2016 року, 12.06.2016 року, 15.06.2016 року, 21.06.2016 року, 23.06.2016 року, 31.10.2016 року, 02.11.2016 року, 08.05.2022 року є передчасними та виснуваними за неповного з`ясування обставин.

Щодо позовних вимог стосовно незарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи 01.09.2021 року по 15.06.2023 року через несплату страхових внесків за позивача підприємством ВП шахті Центральна ДП Торецьквугілля суд зазначає наступне.

Матеріалами адміністративної справи підтверджено, що відповідачем враховано до пільгового та страхового стажу позивача період роботи позивача з 01.09.2021 року по 30.06.2022 року, за винятком 08.05.2022 року, коли позивач перебував в безоплатній відпустці та висновки щодо якої наведені вище, отже позовні вимоги в частині періоду роботи з 01.09.2021 року по 30.06.2022 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо періоду роботи позивача з 01.07.2022 року по 15.06.2023 року, суд зазначає, що відповідно до записів трудової книжки та довідки від 05.06.2023 року № 6/126 ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля», з 04.08.2014 року позивач по теперішній час працює гірником очисного вибою у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з повним робочим днем на підземній роботі, тобто за професією, що передбачена Списком №1, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461 та Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202.

Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону № 1058-IV встановлено, що страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану.

Несвоєчасне виконання роботодавцем обов`язку по своєчасній сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України фактично позбавило позивача соціальної захищеності, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом до страхового стажу особи при призначенні пенсії періоду її роботи, відносно яких відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Вказаний висновок суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 30 липня 2019 року у справі № 373/2265/16-а.

Водночас, не сплата страхових внесків підприємством не може бути самостійною підставою для незарахування такого періоду роботи до пільгового стажу позивача, оскільки несплата роботодавцем страхових внесків жодним чином не спростовує факту роботи позивача за професією з важкими та шкідливими умовами праці, що у спірних правовідносинах підтверджуються записами трудової книжки, уточнюючою довідкою, наказами про атестацію робочих місць.

Враховуючи викладене, відповідачем протиправно не зараховано період роботи позивача з 01.07.2022 року по 15.06.2023 року до страхового стажу та до пільгового стажу за Списком №1, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461 та Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202.

Поряд з цим, суд звертає увагу відповідача, що відповідно до Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбаченим статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювали повного стажу, передбаченого зазначеною статтею, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи та роботи у металургії із зарахуванням до стажу: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату за 1 рік 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Виходячи з системного тлумачення викладених норм, робота на провідних професіях (гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин) встановлює більш пільгові умови призначення пенсії ніж робота за іншими професіями, передбаченими Списком №1.

Водночас, робота на провідних гірничих професіях (гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин) також віднесена і до Списку №1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи аналіз правомірності рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу в контексті приписів ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем без використання в повній мірі наданих йому повноважень в частині витребування необхідних документів у роботодавця та позивача, без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання принципу пропорційності та з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивач і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, отже оскаржуване рішення відповідача не є таким, що прийнято з врахуванням принципів добросовісності та розсудливості.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що у справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслив важливість принципу «належного урядування», що передбачає, що у разі, якщо мова йде про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб. Тобто, на державні органи покладено обов`язок запроваджувати внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…».

Прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Натомість вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Отже, лише за умови винесення вмотивованого рішення може забезпечуватися належний публічний та судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Такі висновки суду кореспондують усталеній правовій позиції Верховного Суду, що викладена у численних постановах.

Виходячи з означеного, суд дійшов висновку, що незарахування періодів роботи позивача без зазначення нормативного обґрунтування таких дій, а також відсутності роз`яснень щодо подальших дій позивача в такому випадку у рішенні про відмову в призначенні пенсії з боку відповідача також є порушенням принципу «належного урядування».

Враховуючи викладене та підсумовуючи висновки щодо правомірності оскаржуваного рішення відповідача, суд дійшов висновку про його протиправність та скасування.

Відповідно до п. 4.2. Порядку № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 встановлено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

З системного аналізу викладених норм вбачається, що визначений за принципом екстериторіальності структурний підрозділ органу ПФУ є тим органом, що призначає пенсію незалежно від місця реєстрації пенсіонера або перебування його на обліку в іншому органі Пенсійного фонду України за місцем реєстрації.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту свого порушеного шляхом зобов`язання органу ПФУ повторно розглянути заяву про призначення пенсії та зарахувати спірні періоди, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 8 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21 дійшов висновку, згідно якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

В постанові від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21 Верховний Суд сформулював визначення «ефективного правосуддя» та зазначив, що комплексний аналіз приписів КАС України дає суду підстави для висновку, що ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зазначені висновки також відповідають позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 18 жовтня 2018 року у справах №822/584/18, №806/1316/18, від 23 листопада 2018 року у справі №826/8844/16 та від 20 грудня 2018 року у справі №524/3878/16-а.

Водночас у постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18 Верховний Суд сформулював висновок, згідно якого у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення адміністративного позову шляхом: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 23.06.2023 № 43 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.06.2023 року про призначення пенсії за віком па пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 та Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202, періодів роботи з 27.11.1996 року по 24.04.1997 року, з 23.06.1999 року по 21.09.1999 року в ДВАТ шахта Новодзержинська, з 04.08.2014 року по 07.08.2014 року та до страхового та пільгового стажу період роботи з 01.07.2022 року по 15.06.2023 року на ВП шахті Центральна ДП Торецьквугілля, з урахуванням висновків суду викладених у рішенні.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, згідно квитанції № 0.0..1 від 11.07.2023 року.

Відповідно до ч.ч. 3, 8 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи викладене, суд стягує судовий збір в повному обсязі на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 08500, Київська область, місто Фастів(з), вул. Саєнка Андрія, будинок 10) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 23.06.2023 № 43 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.06.2023 року про призначення пенсії за віком па пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, із зарахуванням до його пільгового стажу за Списком № 1 та Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202, періодів роботи з 27.11.1996 року по 24.04.1997 року, з 23.06.1999 року по 21.09.1999 року в ДВАТ шахта Новодзержинська, з 04.08.2014 року по 07.08.2014 року та до страхового та пільгового стажу період роботи з 01.07.2022 року по 15.06.2023 року на ВП шахті Центральна ДП Торецьквугілля, з урахуванням висновків суду викладених у рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (Одна тисяча сімдесят три) грн 60 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 30 серпня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Кониченко