Справа № 400/10502/23
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

28 серпня 2023 р. № 400/10502/23

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Птичкіна В.В., ознайомившись з матеріалами

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

доДержавної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України, вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ, 04050,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України, в якій просить:

"1. Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Центр пробації» (вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ, 04050; ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_1 , додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 24.02.2022 по 17.10.2022, зобов`язати Державну установу «Центр пробації» (вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ, 04050; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_1 , додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 24.02.2022 по 17.10.2022.

2. В порядку витребування доказів, витребувати з в Державної установи «Центр пробації» (вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ, 04050; ) копії (витяги) з табелю обліку робочого часу працівника який проходив службу у Корабельному районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_1 , за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2022 року".

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходив службу на посадах у складі Державної кримінально-виконавчої служби, а саме: в Корабельному районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, який розташований на території Миколаївської міської територіальної громади.

Позивач вказує, що на період дії воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, у тому числі уповноваженого органу з питань пробації, які несли службу в органах і установах зазначеної Служби, зокрема Державної установи «Центр пробації», що розташовувались на території Миколаївської міської територіальної громади Миколаївської області, повинна була виплачуватись додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень як щомісячний додатковий вид грошового забезпечення:

з 24.02.2022 до 07.07.2022 за несення служби в органах і установах, що розташовані в межах адміністративно-територіальної одиниці, на території якої надавалася допомога в рамках Програми «єПідгримка»;

з 08.07.2022 до 17.10.2022 за несення служби в органах і установах в межах територіальної громади, яка розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебуває в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Позивач вказує, що в період з 24.02.2022 до 17.10.2022 відповідна винагорода йому не виплачувалася, що позивач вважає протиправною бездіяльністю, в зв`язку з чим вимагає зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду в сумі 30 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць за період з 24.02.2022 до 17.10.2022.

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (перший абзац частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частин першої, другої статті 233 Кодексу законів про працю України (в редакції, що була чинною до 19.07.2022), працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів Кодексу законів про працю України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.

Як неодноразово наголошував Верховний Суд, при вирішенні питання дотримання строку звернення до адміністративного суду у справах про порушення законодавства про оплату праці (позови про стягнення належної працівникові заробітної плати) у відносинах публічної служби необхідно застосовувати частину другу статті 233 Кодексу законів про працю України.

В той же час, для визначення строку звернення до суду з заявами про вирішення інших трудових спорів (до яких належать спори щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби) адміністративні суди мали застосовувати саме частину п`яту статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, а не частину першу статті 233 Кодексу законів України про працю.

Чинні з 19.07.2022 редакції частин першої та другої статті 233 Кодексу законів про працю України мають такий зміст:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування статті 233 Кодексу законів про працю України, оскільки перша частина цієї статті є загальною відносно частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, що є спеціальною, а друга частина статті 233 Кодексу законів про працю України встановлює лише строки для звернення до суду у справах про звільнення та у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.

Суми, про зобов`язання нарахувати і виплатити які позивач заявив у позові, не є сумами, про які йдеться у статті 116 Кодексу законів про працю України і виплата цих сум жодним чином не пов`язана із фактом звільнення позивача.

Відповідно, на думку суду, позов мав бути поданий протягом одного місяця, починаючи з: 19.07.2022 (щодо позовних вимог за період з 24.02.2022 по 30.06.2022), з 31.07.2022 (щодо позовних вимог за липень 2022 року), з 31.08.2022 (щодо позовних вимог за серпень 2022 року), з 30.09.2022 (щодо позовних вимог за вересень 2022 року), з 17.10.2022 (щодо позовних вимог за жовтень 2022 року).

До суду позивач звернувся 21.08.2023, тобто з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з частиною шостою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частин першої та другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, позивачу належить надати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити поважні причини його пропуску, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин.

Згідно з пунктами 4, 5 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з частиною четвертою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивач посилається у позовній заяві на проходження служби у спірний період на посадах у складі Державної кримінально-виконавчої служби, а саме: в Корабельному районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, але не подає доказів на підтвердження такої обставини.

Отже, позивачу належить подати до суду відповідні докази.

За приписами частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

2. Запропонувати позивачу у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви, зокрема подати до Миколаївського окружного адміністративного суду:

- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду , в якій зазначити поважні причини його пропуску, тобто такі, що об`єктивно, незалежно від волі позивача, унеможливили звернення до суду з дотриманням установленого строку, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин;

- докази проходження служби у спірний період на посадах у складі Державної кримінально-виконавчої служби, а саме: в Корабельному районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області.

3. Попередити позивача, що наслідком неусунення недоліків позовної заяви в установлений судом строк є повернення такої позовної заяви позивачу.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає до оскарження окремо від рішення суду.

Суддя В.В. Птичкіна