Справа № 440/3567/23
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2023-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 р. Справа № 440/3567/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2023, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 03.04.23 по справі № 440/3567/23

за позовом ОСОБА_1

до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області , Департаменту освіти Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області

про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Департаменту освіти Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про:

- визнання протиправними та нечинними в повному обсязі рішення №1980 від 29.12.2022 та №1842 від 28.12.2021;

- визнати дії виконавчого комітету Кременчуцької міської ради в особі міського голови Малецького В.О. та директора Департаменту освіти Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Москалика Г.Ф. протиправними та зобов`язати дотримуватись законодавства України в подальшому;

- стягнути з відповідача - міського голови Малецького В.О., очільника суб`єкта владних повноважень кошти на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його діями в розмірі 30000,00 грн.

Крім того, в позовній заяві позивач просив забезпечити позов, а саме відповідно до абз. 2 ст. 144 Конституції України зупинити на період розгляду судової справи рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №1980 від 29.12.2022 та №1842 від 28.12.2021.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Департаменту освіти Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що про порушення конкретно своїх прав було зазначено у позовній заяві, а саме: незалучення громадськості щодо планування якихось змін в мережі закладів освіти (створення освітніх округів) із залученням належних інстументів для взаємодії із громадою шляхом: проведення громадських слухань чи публічних консультацій, адже громадяни реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад не тільки через створені органи місцевого самоврядування, а й особисто, що закріплене у ч.2 ст.5 та ч.1 та 3 ст.140 Конституції України, а також ст.3, 4, ч.3 ст.24 ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні. Проте місцеве самоврядування вирішило, що може за їхньою забаганкою обмежувати права мешканців громади як їм заманеться.

Крім того, позивач стверджує, що можливо призначення розгляду заяви в судовому засіданні спонукало відповідачів до наведення ладу із оскаржжуваними рішеннями та приведеннями їх у відповідність згідно чинного Законодавства - щонайменш, бо оскаржувані рішення прямо впливають на проведення зарахування учнів до загальноосвітніх закладів й в подальшому, якщо це не вирішити зараз, це може призвезти до освітнього колапсу в місті.

Відповідач, Департамент освіти Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, де зазначає, що позивач і в апеляційній скарзі також не зазначає очевидних ознак протиправності рішень Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №1980 від 29.12.2022 та №1842 від 28.12.2021 року.

На думку відповідача застосування судом заходів забезпечення позову, за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, а це не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Разом з цим, ч. 2 ст. 150 КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, з наведеного вбачається, що суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні.

Згідно з вимогами чинного законодавства, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Зокрема, положеннями ч. 2 ст. 151 КАС України регламентовано, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими, репутаційними, службовими та професійними наслідками.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, позивачем в обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказує, що вбачає порушення прав та Законодавства через прийняті й оскаржувані Рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №1980 від 29.12.2022 та №1842 від 28.12.2021, на підставі ч.2 ст. 144 Конституції України.

З огляду на що необхідним способом забезпечення даного позову, на думку позивача, є саме зупинення на період розгляду судової справи рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №1980 від 29.12.2022 та №1842 від 28.12.2021.

Разом з тим, враховуючи доводи позивача з питання забезпечення позову, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з наявних матеріалів справи не встановлено підстав, які б свідчили про те, що невжиття судом таких заходів створить очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача або ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду за наслідками розгляду даної справи.

Колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою для забезпечення адміністративного позову, є "наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення", що може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Тобто, на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення. Крім того, встановлення ознак протиправності оскаржуваного рішення є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, враховуючи предмет позову, що є неприпустимим на даній стадії судового процесу.

Отже, вживаючи заходів забезпечення позову у вказаний спосіб до вирішення справи по суті (до визнання бездіяльності, дій, рішень суб`єкта владних повноважень), суд фактично усуне всі наслідки, які на його підставі були застосовані до позивача, що у даному випадку є неприпустимим, оскільки порушує принцип рівності сторін, регламентований статтею 8 КАС України.

Таким чином, наведені заявником у заяві про забезпечення позову доводи, не свідчать про реальний характер загрози правам та законним інтересам заявника до ухвалення рішення по суті спору, а також не зумовлюють настання внаслідок невжиття таких заходів обставин, які б переважали пов`язані із цим наслідки, за яких в разі невжиття заходів забезпечення позову буде істотно ускладнено чи унеможливлено виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

За наведених обставин та враховуючи, що позивач не навів обґрунтованих підстав для вжиття відповідних заходів з урахуванням приписів ч. 2 ст. 150 КАС України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, заявлений позивачем.

Вищевикладене свідчить про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що виходячи з предмету спору та обставин даної справи, у разі задоволення позову відновлення прав та законних інтересів позивача очевидно у повному обсязі може бути здійснено після набрання судовим рішенням законної сили, у зв`язку з чим забезпечення позову не є необхідним у даній справі.

Доводи апеляційної скарги з вищезазначених підстав не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 по справі № 440/3567/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва В.А. Калиновський