Справа № 200/4227/23
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2023-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2023 року Справа№200/4227/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними і скасування постанов,

встановив:

04 серпня 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач, Центральний ВДВС у м. Маріуполі), надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 03 серпня 2023 року, в якому позивач просила:

1. визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_4, видану 03 липня 2023 року заступником начальника Центрального ВДВС у м. Маріуполі Крушельницькою В.А., про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 2 849,92 грн;

2. визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № НОМЕР_4, видану 03 липня 2023 року заступником начальника Центрального ВДВС у м. Маріуполі Крушельницькою В.А., про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження 69,00 грн;

3. визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_5, видану 03 липня 2023 року заступником начальника Центрального ВДВС у м. Маріуполі Крушельницькою В.А., про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави витрат виконавчого провадження у розмірі 44,64 грн;

4. визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № НОМЕР_5, видану 03 липня 2023 року заступником начальника Центрального ВДВС у м. Маріуполі Крушельницькою В.А., про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження 69,00 грн.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

08 серпня 2023 року суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Позивач усунула недоліки у строк та у спосіб, що визначені судом.

11 серпня 2023 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з урахуванням особливостей, встановлених ст. ст. 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС); призначив справу до розгляду в судовому засіданні на 18 серпня 2023 року; встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував у відповідача докази.

Про дату, час і місце проведення судового засідання сторони повідомлені в порядку, визначеному ч. 1 ст. 268 КАС, про що свідчать довідки про доставку ухвали від 11 серпня 2023 року та повісток в електронні кабінети учасників справи як користувачів підсистеми ЄСІТС «Електронний суд».

Учасники справи/їх представники в судове засідання не з`явилися.

14 серпня 2023 року представник позивача звернулася до суду з заявою, в якій просила розглянути справу за її відсутності та за відсутності позивачки, одночасно вказавши, що наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

У зв`язку з цим справа розглянута в порядку письмового провадження.

25 серпня 2023 року суд постановив ухвалу про поновлення строку звернення до суду.

Як на час прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі, так і на час розгляду справи по суті триває широкомасштабна військова агресія російської федерації, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».

Указом Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 12 липня 2023 року за місцем реєстрації та фактичного проживання у м. Івано-Франківськ отримала рекомендований лист Центрального ВДВС у м. Маріуполі, який містив постанови від 03 липня 2023 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № НОМЕР_4, про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5 та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № НОМЕР_5.

Не маючи можливості сплатити судовий збір за подання позовної заяви, 15 липня 2023 року позивач оскаржила ці постанови в адміністративному порядку, подавши скаргу на дії посадової особи Центрального ВДВС у м. Маріуполі до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Однак листом від 02 серпня 2023 року Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції повідомило, що вимоги, викладені у скарзі від 15 липня 2023 року, не підлягають задоволенню.

Вважаючи постанови про відкриття виконавчого провадження та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження протиправними і такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Позивач зауважила, що в постановах, винесених у виконавчому провадженні № НОМЕР_4, зазначено, що в цьому провадженні здійснюється примусове виконання постанови № НОМЕР_6, яка видана 10 червня 2013 року Центральним відділом державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - Центральний ВДВС м. Маріуполь).

В постановах, винесених у виконавчому провадженні № НОМЕР_5, зазначено, що в цьому провадженні здійснюється примусове виконання постанови № НОМЕР_6, яка видана 12 травня 2014 року Центральним ВДВС м. Маріуполь.

Позивач покликалася на Історію змін реєстраційної інформації та Витяг з ВП-спецрозділ Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - АСВП) і зазначила, що станом на 10 червня 2013 року та на 12 травня 2014 року орган державної виконавчої служби мав назву Жовтневий відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - Жовтневий ВДВС м. Маріуполь), яка була змінена на Центральний ВДВС м. Маріуполь лише 04 жовтня 2016 року.

Позивач вказувала на те, що постанова від 10 червня 2013 року про стягнення виконавчого збору та постанова від 12 травня 2014 року про стягнення витрат виконавчого провадження винесені державним виконавцем Жовтневого ВДВС м. Маріуполь у виконавчому провадженні № НОМЕР_6, яке було відкрито 05 червня 2013 року.

У виконавчому провадженні № НОМЕР_6 здійснювалося примусове виконання виконавчого листа № 2/263/837/2013, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя, про стягнення з позивачки як боржника заборгованості у розмірі 28 499,22 грн на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк».

12 травня 2014 року Жовтневий ВДВС м. Маріуполь повернув виконавчий лист № 2/263/837/2013 стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606).

Позивач наголосила, що станом на 03 липня 2023 року не існувало оригіналів постанов від 10 червня 2013 року про стягнення виконавчого збору та від 12 травня 2014 року про стягнення витрат виконавчого провадження на паперових носіях, оформлених з дотриманням вимог ст. 4 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404), оскільки виконавче провадження № НОМЕР_6 було знищено за закінченням терміну зберігання, про що свідчить лист Центрального ВДВС у м. Маріуполі від 04 січня 2023 року.

З огляду на це позивач доводила, що виконавчі провадженні № НОМЕР_4 і № НОМЕР_5 відкриті за відсутності оригіналів виконавчих документів, що суперечить вимогам п. 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, (далі - Інструкція № 512/5).

В обґрунтування заявлених вимог позивач також наводила аргументи, які зводяться до відсутності правових і фактичних підстав для винесення державним виконавцем Жовтневого ВДВС у виконавчому провадженні № НОМЕР_6 постанов про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження.

Крім того, позивач наголошувала, що станом на 03 липня 2023 року вона була зареєстрована та фактично проживала в м. Івано-Франківськ, про що Центральному ВДВС у м. Маріуполь було достеменно відомо, а тому постанови про відкриття виконавчих проваджень № НОМЕР_4 і № НОМЕР_5 видані всупереч вимогам ч. 1 ст. 24 Закону № 1404.

Позивач зауважила, що оскільки постанови про відкриття виконавчих проваджень № НОМЕР_4 і № НОМЕР_5 є протиправними і підлягають скасуванню, всі інші постанови виконавця, винесені у цих виконавчих провадженнях, в тому числі постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, також підлягають визнанню протиправними і скасуванню.

Просила задовольнити позов.

Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

З 18 липня 2003 року по 18 жовтня 2018 року постійне місце проживання позивачки було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

З 16 листопада 2018 року постійне місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчать штампи про реєстрацію місця проживання, проставлені в паспорті.

Відповідач - Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ідентифікаційний код 34908779, місцезнаходження: Україна, 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Грецька, буд. 19), що підтверджено відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР).

Наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29 червня 2022 року № 85/В «Про зміну місця розташування територіальних відділів державної виконавчої служби у Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)» з 01 липня 2022 року для Центрального ВДВС у м. Маріуполі визначене тимчасове місце розташування - 03022, Київська обл., м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 34а, кв. 114.

На підставі Історії змін реєстраційної інформації суд встановив, що найменування відповідача неодноразово змінювалося.

Зокрема, 22 червня 2016 року Жовтневий відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області був перейменований на Жовтневий відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

04 жовтня 2016 року Жовтневий відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перейменований на Центральний відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

01 січня 2020 року Центральний відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перейменований на Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

09 серпня 2021 року Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перейменований на Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

23 січня 2023 року Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перейменований на Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції.

Суд зауважує, що незважаючи на зміну найменування, в контексті спірних правовідносин йдеться про одну і ту саму юридичну особу та один і той же орган державної виконавчої служби - суб`єкт владних повноважень.

Ухвалою від 11 серпня 2023 року суд витребував у відповідача матеріали виконавчих проваджень № НОМЕР_4 і № НОМЕР_5 з усіма наявними в них документами і матеріалами, в тому числі виконавчий документ, заяви, запити, постанови, вимоги тощо.

Витребувані докази відповідач суду не надав, про причини, що унеможливили їх подання, суд не повідомив, а тому справа розглянута по суті за наявними в ній матеріалами.

З метою всебічного і повного з`ясування обставин у справі суд використав інформацію, наявну в Автоматизованій системі виконавчого провадження (далі - АСВП).

На підставі відомостей АСВП (Витяг ВП-спецрозділ, сформований станом на 11 квітня 2023 року 18:04), суд встановив таке.

В провадженні Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області (далі - Жовтневий ВДВС Маріупольського МУЮ), найменування якого в подальшому неодноразово зазнавало змін, перебувало виконавче провадження № НОМЕР_6 з примусового виконання виконавчого листа від 28 травня 2013 року № 2/263/837/2013 від 16 квітня 2013 року, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 28 499,22 грн.

У виконавчому провадженні № НОМЕР_6 були вчинені такі виконавчі дії:

05 червня 2013 року державний виконавець Климова Т.Ю. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все рухоме й нерухоме майно боржника; боржнику наданий семиденний строк для самостійного виконання рішення.

10 червня 2013 року державний виконавець Бутрименко Г.Г. винесла постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 2 849,92 грн.

20 серпня 2013 року державний виконавець Климова Т.Ю. винесла постанову про арешт коштів боржника, яким звернула стягнення на кошти на рахунках боржника (р/р НОМЕР_3 у Луганській філії ПАТ «Укрінбанк», МФО 304836) на суму звернення стягнення - 28 499,22 грн.

12 травня 2014 року державний виконавець Бутрименко Г.Г. винесла постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 44,64 грн.

12 травня 2014 року державний виконавець Бутрименко Г.Г. винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 (стягувач перешкоджає провадженню або не здійснює авансування).

За даними АСВП станом на 11 квітня 2023 року виконавче провадження № НОМЕР_6 має статус «Завершено».

Матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_6 в паперовому вигляді знищені органом державної виконавчої служби у зв`язку з закінченням терміну зберігання справ та виконавчих проваджень, переданих до архіву, на підставі Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07 червня 2017 року № 1829/5, про що свідчить лист Центрального ВДВС у м. Маріуполі від 04 січня 2023 року № 77.

Також суд встановив, що станом на 10 березня 2023 року ОСОБА_1 не мала заборгованості перед акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», що підтверджено довідкою цієї банківської установи від 10 березня 2023 року.

Виконавче провадження № НОМЕР_4.

03 липня 2023 року заступник начальника Центрального ВДВС у м. Маріуполі Крушеницька В.А. за наслідками розгляду заяви про примусове виконання постанови № НОМЕР_6, виданої 10 червня 2013 року Центральним ВДВС м. Маріуполь, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 2 849,92 грн, винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4.

Сторонами цього виконавчого провадження є:

боржник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

стягувач - Центральний ВДВС у м. Маріуполь, адреса: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Грецька, буд. 19.

Постанова обґрунтована тим, що виконавчий документ вступив у законну силу (набрав чинності) 03 липня 2023 року; керуючись ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону № 1404 заступник начальника Центрального ВДВС у м. Маріуполі Крушеницька В.А. постановила:

1. відкрити виконавче провадження з виконання постанови № НОМЕР_6, виданої 10 червня 2013 року Центральним ВДВС м. Маріуполь, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 2 849,92 грн;

2. зобов`язати боржника протягом 5 робочих днів подати декларацію про доходи та майно та попередити про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

03 липня 2023 року заступник начальника Центрального ВДВС у м. Маріуполі Крушеницька В.А. у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 винесла постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Постанова обґрунтована тим, що при примусовому виконанні постанови № НОМЕР_6, виданої 10 червня 2013 року Центральним ВДВС м. Маріуполь, встановлено, що мінімальні витрати виконавчого провадження (користування АСВП) становлять 69,00 грн, а тому керуючись ст. 42 Закону № 1404 та відповідно до п. 2 розділу VІ Інструкції № 512/5, заступник начальника Центрального ВДВС у м. Маріуполі Крушеницька В.А. постановила визначити для боржника ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження - плата за користування АСВП - 69,00 грн, загальна сума мінімальних витрат - 69,00 грн; одержувач - Центральний ВДВС у м. Маріуполі.

Як свідчить Інформація про виконавче провадження від 11 серпня 2023 року 10:06, отримана за допомогою АСВП, в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень наявна така інформація:

номер виконавчого провадження: НОМЕР_4;

стан виконавчого провадження: відкрито;

назва виконавчого документа, дата видачі та номер: постанова від 10 червня 2013 року № НОМЕР_6;

орган, посадова особа, що видали виконавчий документ: Центральний відділ державної виконавчої служби м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області;

дата надходження виконавчого документа до державного виконавця: 03 липня 2023 року;

орган ДВС, до якого надійшов виконавчий документ: Донецька обл., Центральний ВДВС у м. Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МРУ МЮ;

адреса органу ДВС: адреса: м. Маріуполь, Донецька обл., вул. Грецька, буд. 19;

категорія виконавчого документа: стягнення виконавчого збору;

боржник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; фізична особа;

стягувач: Центральний ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області СМУ МЮ, місцезнаходження: вул. Грецька, буд. 19; юридична особа;

черга 1

дата набрання чинності рішенням: 03 липня 2023 року;

резолютивна частина виконавчого документа: стягнути з ОСОБА_1 на користь Держави виконавчий збір у розмірі 2 849,92 грн;

сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом: 2 849,92 грн;

державний виконавець, який веде виконавче провадження: Крушеницька В.А .

Станом на 11 серпня 2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 були вчинені такі виконавчі дії:

03 липня 2023 року заступник начальника Центрального ВДВС у м. Маріуполі Крушеницька В.А. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження; підстава відкриття виконавчого провадження - заява.

03 липня 2023 року заступник начальника Центрального ВДВС у м. Маріуполі Крушеницька В.А. винесла постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження; підстава - мінімальні витрати виконавчого провадження (користування АСВП - 69,00 грн); сума стягнення: 69,00 грн.

В розділі «Інші документи» виконавчого провадження № НОМЕР_4 станом на 11 серпня 2023 року містились такі документи: 1. 03 липня 2023 року - супровідний лист про відкриття виконавчого провадження; 2. 03 липня 2023 року - супровідний лист; 3. 03 липня 2023 року - запит ДФС про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців; 4. 04 липня 2023 року - запит до Податкової служби про РНОКПП або серію (за наявності) та номер паспорту, джерела та/або суми доходів, та розміри утриманого податку з доходів; 5. 17 липня 2023 року - запит до МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів; 6. 20 липня 2023 року - скарга; 7. 20 липня 2023 року - документи на підтвердження повноважень адвоката; 8. 20 липня 2023 року - довідка АТ КБ «Приватбанк» від 10 березня 2023 року № 3А950NJPGHTO65TJ; 8. 20 липня 2023 року - історія змін реєстраційної інформації; 9. 20 липня 2023 року - Витяг з ВП-спецрозділ по ВП № НОМЕР_6, стягувач ПАТ КБ «Приватбанк»;10. 20 липня 2023 року - паспорт та довідка з РНОКПП ОСОБА_1 .

Суд зауважує, що станом на 11 серпня 2023 року розділ «Інші документи» виконавчого провадження № НОМЕР_4 не містив заяви про примусове виконання та виконавчого документа (оригінал чи дублікат) - постанови від 10 червня 2013 року про стягнення виконавчого збору.

Виконавче провадження № НОМЕР_5.

03 липня 2023 року заступник начальника Центрального ВДВС у м. Маріуполі Крушеницька В.А. за наслідками розгляду заяви про примусове виконання постанови № НОМЕР_6, виданої 12 травня 2014 року Центральним ВДВС м. Маріуполь, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави витрат виконавчого провадження в розмірі 44,64 грн, винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5.

Сторонами цього виконавчого провадження є:

боржник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

стягувач - Центральний ВДВС у м. Маріуполі, адреса: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Грецька, буд. 19.

Постанова обґрунтована тим, що виконавчий документ вступив у законну силу (набрав чинності) 03 липня 2023 року, керуючись ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону № 1404 заступник начальника Центрального ВДВС у м. Маріуполі Крушеницька В.А. постановила:

1. відкрити виконавче провадження з виконання постанови № НОМЕР_6, виданої 12 травня 2014 року Центральним ВДВС м. Маріуполь, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави витрати виконавчого провадження у розмірі 44,64 грн;

2. зобов`язати боржника протягом 5 робочих днів подати декларацію про доходи та майно та попередити про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

03 липня 2023 року заступник начальника Центрального ВДВС у м. Маріуполі Крушеницька В.А. у виконавчому провадженні № НОМЕР_5 винесла постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Постанова обґрунтована тим, що при примусовому виконанні постанови № НОМЕР_6, виданої 12 травня 2014 року Центральним ВДВС м. Маріуполь, встановлено, що мінімальні витрати виконавчого провадження (користування АСВП) становлять 69,00 грн, а тому керуючись ст. 42 Закону № 1404 та відповідно до п. 2 розділу VІ Інструкції № 512/5, заступник начальника Центрального ВДВС у м. Маріуполі Крушеницька В.А. постановила визначити для боржника ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження - плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження - 69,00 грн, загальна сума мінімальних витрат - 69,00 грн; одержувач - Центральний ВДВС у м. Маріуполі.

Як свідчить Інформація про виконавче провадження від 11 серпня 2023 року 10:15, отримана за допомогою АСВП, в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень наявна така інформація:

номер виконавчого провадження: НОМЕР_5;

стан виконавчого провадження: відкрито;

назва виконавчого документа, дата видачі та номер: постанова від 12 травня 2014 року № НОМЕР_6;

орган, посадова особа, що видали виконавчий документ: Центральний ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області;

дата надходження виконавчого документа до державного виконавця: 03 липня 2023 року;

орган ДВС, до якого надійшов на виконання виконавчий документ: Донецька обл., Центральний ВДВС у м. Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МРУ МЮ;

адреса органу ДВС: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Грецька, буд. 19;

категорія виконавчого документа: стягнення витрат виконавчого провадження;

боржник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; фізична особа;

стягувач: Центральний ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області СМУ МЮ, місцезнаходження: вул. Грецька, буд. 19; юридична особа;

черга 1

дата набрання рішенням чинності: 03 липня 2023 року;

резолютивна частина виконавчого документа: стягнути з ОСОБА_1 на користь Держави витрати виконавчого провадження у розмірі 44,64 грн;

сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом: 44,64 грн;

державний виконавець, який веде виконавче провадження: Крушеницька В.А .

Станом на 11 серпня 2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5 були вчинені такі виконавчі дії:

03 липня 2023 року заступник начальника Центрального ВДВС у м. Маріуполі Крушеницька В.А. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження; підстава відкриття виконавчого провадження - заява.

03 липня 2023 року заступник начальника Центрального ВДВС у м. Маріуполі Крушеницька В.А. винесла постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження; підстава - мінімальні витрати виконавчого провадження (користування АСВП - 69,00 грн); сума стягнення: 69,00 грн.

В розділі «Інші документи» виконавчого провадження № НОМЕР_5 станом на 11 серпня 2023 року містились такі документи: 1. 03 липня 2023 року - супровідний лист про відкриття виконавчого провадження; 2. 03 липня 2023 року - супровідний лист; 3. 03 липня 2023 року - запит ДФС про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців; 4. 04 липня 2023 року - запит до Податкової служби про РНОКПП або серію (за наявності) та номер паспорту, джерела та/або суми доходів, та розміри утриманого податку з доходів; 5. 12 липня 2023 року - вимога на отримання інформації, яка містить банківську таємницю; 6. 20 липня 2023 року - запит МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів; 7. 23 липня 2023 року - запит МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

Суд зауважує, що станом на 11 серпня 2023 року розділ «Інші документи» виконавчого провадження № НОМЕР_5 не містив заяви про примусове виконання та виконавчого документа (оригінал чи дублікат) - постанови від 12 травня 2014 року про стягнення витрат виконавчого провадження.

Суд встановив, що постанови про відкриття виконавчого провадження та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, винесені у виконавчих провадженнях № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5, надіслані на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) рекомендованою поштовою кореспонденцією 05 липня 2023 року та вручені адресату 12 липня 2023 року.

Ці обставини підтверджені відмітками підприємства поштового зв`язку на конверті, в якому здійснено поштове відправлення, та даними онлайн-сервісу «Трекінг» поштового відправлення № 153.

В супровідних листах від 03 липня 2023 року, разом з якими згадані постанови надіслані на адресу сторін виконавчого провадження, зазначені такі відомості щодо адреси ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 ).

Також суд встановив, що 15 липня 2023 року представник позивачки - адвокат Плахтій О.В. звернулася до начальника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зі скаргою, в якій просила скасувати постанови від 03 липня 2023 року про відкриття виконавчих проваджень № НОМЕР_4 і № НОМЕР_5, а також винесені у цих виконавчих провадженнях постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Листом від 01 серпня 2023 року № 35768/31457-26-23/15.3 Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції повідомило адвокату Плахтій О.В. про те, що вимоги, викладені в її скарзі від 15 липня 2023 року, не підлягають задоволенню.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки суду по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, оскаржувані постанови як рішення суб`єкта владних повноважень належить перевірити на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404).

Закон № 1404 набрав чинності 05 жовтня 2016 року і на час виникнення спірних правовідносин (станом на 03 липня 2023 року) діяв в редакції від 22 травня 2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби, їх завдання та правовий статус визначає Закон України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403).

Згідно зі ст. 1 Закону № 1403 примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом № 1404 випадках - на приватних виконавців.

Систему органів примусового виконання визначає ч. 1 ст. 6 Закону № 1403.

Цю систему становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема як постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, […].

Суд встановив, що виконавчим документом, який виконується у виконавчому провадженні № НОМЕР_4, є постанова від 10 червня 2013 року про стягнення виконавчого збору, винесена державним виконавцем у виконавчому провадженні № НОМЕР_6; виконавчим документом, який виконується у виконавчому провадженні № НОМЕР_5, є постанова від 12 травня 2014 року про стягнення витрат виконавчого провадження, винесена державним виконавцем у виконавчому провадженні № НОМЕР_6.

На час винесення виконавцем постанови від 10 червня 2013 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № НОМЕР_6 умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначав Закон України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606), який діяв в редакції від 09 червня 2013 року, а окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, визначала Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, (далі - Інструкція № 512/5), яка діяла в редакції від 07 червня 2013 року.

Згідно з п. 1.5 розділу І Інструкції № 512/5 (тут і далі в ред. від 07 червня 2013 року) під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, […].

Пп. 1.5.1 п. 1.5 розділу І Інструкції № 512/5 було визначено, що постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити:

а) вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу ДВС, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене;

б) мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких державний виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на закон чи інший нормативно-правовий акт (статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт, на підставі якого видано постанову);

в) резолютивну частину із зазначенням: прийнятого рішення державного виконавця; прізвища, імені, по батькові фізичних осіб, повного найменування юридичних осіб, яким надсилається копія постанови; строку і порядку оскарження постанови;

г) до постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами;

ґ) постанова складається і підписується державним виконавцем у необхідній кількості примірників (копій), один з яких (оригінал) залишається у виконавчому провадженні, а інші (копії) направляються за належністю і у випадках, встановлених Законом або цією Інструкцією, затверджуються начальником відділу або його заступником та скріплюються печаткою;

д) у разі якщо постанова державного виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним статтею 18 Закону.

П. 1.12 розділу І Інструкції № 512/5 передбачав, що основною інформаційною базою про здійснені виконавчі дії є Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (далі - Єдиний реєстр).

Згідно з пп. 1.12.1 п. 1.12 розділу І Інструкції № 512/5 відомості вносяться до Єдиного реєстру державним виконавцем одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія.

Відповідно до вимог пп. 1.12.3 п. 1.12 розділу І Інструкції № 512/5 постанови державного виконавця, […] складаються за допомогою програмних засобів Єдиного реєстру. У випадку збоїв роботи системи Єдиного реєстру документи виконавчого провадження можуть виготовлятися без використання програмних засобів Єдиного реєстру, про що обов`язково зазначається в документі. Після відновлення роботи Єдиного реєстру такі документи в електронному вигляді негайно вносяться до нього.

Пп. 1.12.4 п. 1.2 розділу І Інструкції № 512/5 було передбачено, що ведення Єдиного реєстру, умови доступу до нього та отримання інформації здійснюються відповідно до Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 21 травня 2003 року за № 388/7709 (із змінами), (далі - Положення № 43/5).

На час винесення постанови від 10 червня 2013 року про стягнення виконавчого забору Положення № 43/5 діяло в редакції від 01 січня 2013 року.

Згідно з п. 1.1 розділу 1 Положення № 43/5 (тут і далі в ред. від 01 січня 2013 року) Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (далі - Єдиний реєстр) - це комп`ютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії.

П. п. 3.1-3.2 розділу 3 Положення № 43/5 було визначено, що до Єдиного реєстру обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій. Унесення відомостей до Єдиного реєстру здійснюється державним виконавцем або уповноваженою посадовою особою органу ДВС.

При цьому за правилами п. 3.3 розділу 3 Положення № 43/5 відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія.

Згідно з п. 3.6 розділу 3 Положення № 43/5 постанови державного виконавця, […] виготовляються за допомогою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. У разі тимчасової відсутності доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (через перебої в електропостачанні, електрозв`язку тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень з подальшим обов`язковим внесенням таких документів до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень в день усунення причин, що перешкоджали доступу до нього.

На час винесення виконавцем постанови від 12 травня 2014 року про стягнення витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні № НОМЕР_6 Закон № 606 діяв в редакції від 02 березня 2014 року, Інструкція № 512/5 - в редакції від 14 березня 2014 року, а Положення № 43/5 - в редакції від 30 грудня 2013 року, однак процитовані вище норми цих нормативно-правових актів в порівнянні з редакцією, чинною на час прийняття виконавцем постанови від 10 червня 2013 року про стягнення виконавчого збору, змін не зазнали.

Аналіз наведених вище норм Закону № 606, Інструкції № 512/5 та Положення № 43/5 зумовлює висновок, що на час винесення виконавцем у виконавчому провадженні № НОМЕР_6 постанов про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження такі постанови складалися за допомогою програмних засобів Єдиного реєстру і підписувалися державним виконавцем у необхідній кількості примірників (копій), один з яких (оригінал) залишався у виконавчому провадженні, і у випадках, встановлених Законом № 606 або Інструкцією № 512/5, затверджувалися начальником відділу або його заступником та скріплювалися печаткою.

При цьому постанови виконавця, які є виконавчим документом, мали відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним ст. 18 Закону № 606.

П. 7 ч. 2 ст. 17 Закону № 606 (як в ред. від 07 березня 2013 року, так і в ред. від 02 березня 2014 року), було передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема як постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Отже, винесені у виконавчому провадженні № НОМЕР_6 постанови про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження є виконавчими документами, а тому мали відповідати вимогам ст. 18 Закону № 606.

Ч. 1 ст. 18 Закону № 606 (як в ред. від 09 червня 2013 року, так і в ред. від 02 березня 2013 року) були визначені відомості, що зазначаються у виконавчому документі, а ч. 3 цієї статті було передбачено, що виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов`язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов`язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Таким чином, постанова від 10 червня 2013 року про стягнення виконавчого збору та постанова від 12 травня 2014 року про стягнення витрат виконавчого провадження мали бути складені за допомогою програмних засобів Єдиного реєстру, викладені в паперовій формі, підписані державним виконавцем і скріплені печаткою органу державної виконавчої служби.

Між тим, відповідач не довів належними та допустимими доказами наявність оригіналів виконавчих документів - постанови від 10 червня 2013 року про стягнення виконавчого збору та постанови від 12 травня 2014 року про стягнення витрат виконавчого провадження, примусове виконання яких здійснюється у виконавчих провадженнях № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5.

В матеріалах виконавчих проваджень № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 в АСВП відсутні навіть електронні примірники виконавчих документів, примусове виконання яких здійснює виконавець.

Більш того, як свідчить лист відповідача від 04 січня 2023 року № 77, виконавче провадження № НОМЕР_6 знищено за закінченням терміну зберігання.

На час винесення виконавцем постанови від 10 червня 2013 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадження № НОМЕР_6 відповідні правовідносини регламентувала ст. 28 Закону № 606 (тут і далі в редакції від 09 червня 2013 року).

Ч. 1 ст. 28 Закону № 606 було визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, […]. […]. […]. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону № 606 постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Згідно з ч. 4 ст. 28 Закону № 606 розмір фактично стягнутого з боржника виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 5 ст. 28 Закону № 606 у разі якщо стягнутої з боржника суми недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, виконавчий збір сплачується пропорційно до стягнутої суми.

Згідно з п. 3.7 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 (тут і далі в редакції від 07 червня 2013 року) стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному ст. 28 Закону.

Відповідно до пп. 3.7.1 п. 3.7 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у ч. 1 ст. 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Згідно з пп. 3.7.2 п. 3.7 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно.

На час винесення виконавцем у виконавчому провадження № НОМЕР_6 постанови від 12 травня 2014 року про стягнення витрат виконавчого провадження відповідні правовідносини регламентувала ст. 41 Закону № 606 (тут і далі в редакції від 02 березня 2014 року).

Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону № 606 витрати органів державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону № 606 витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ч. 4 ст. 41 Закону № 606 передбачала, що до витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: 1) перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; 2) послуг експертів, суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; 3) поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; 4) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; 5) розміщення оголошення в засобах масової інформації; 6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; 7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону № 606 про стягнення з боржника витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк.

Згідно з пп. 3.13.1 п. 3.13 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 (тут і далі в редакції від 14 березня 2014 року) до інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами ДВС, належать витрати на: а) зарахування коштів на відповідний рахунок органу ДВС (комісія банку); б) виплату винагороди державним виконавцям; в) придбання службових житлових приміщень; г) придбання службових приміщень; ґ) страхування державних виконавців; д) забезпечення державних виконавців форменим одягом; е) матеріально-технічне забезпечення діяльності служби, у тому числі: придбання канцелярських та господарських товарів, передплата періодичних, довідкових та інформаційних видань; придбання предметів, матеріалів, обладнання та інвентарю, витрати транспортних послуг, утримання транспортних засобів та оренда транспортних засобів, у тому числі грошова компенсація за використання державними виконавцями власного автотранспорту; оренда приміщень, ремонт та обслуговування оргтехніки, поштові витрати та витрати на послуги зв`язку, модему, Інтернету; є) установку телефонів, модемного зв`язку та охоронної сигналізації; ж) охорону та охоронну сигналізацію; з) поліграфічні витрати; и) проведення семінарів; і) відрядження та проїзд державних виконавців, у тому числі на придбання проїзних документів; ї) оплату комунальних послуг та енергоносіїв; й) придбання основних засобів та програм; к) Єдиний реєстр; л) поточний та капітальний ремонт приміщень; м) інші витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій.

Про стягнення з боржника витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду в десятиденний строк.

Про розмір витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець відповідно до розрахунку витрат, наданого фінансовою службою відповідного головного управління юстиції, складає акт про витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій (додаток 1), у якому зазначаються перелік та суми витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Суд встановив, що 12 травня 2014 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_6 виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону № 606.

Так, п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону № 606 (тут і далі в редакції від 02 березня 2014 року, яка була чинною станом на 12 травня 2014 року), передбачав, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Згідно з ч. 4 ст. 47 Закону № 606 про повернення стягувачу виконавчого документа […] державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

За правилами ч. 5 ст. 47 Закону № 606 повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього Закону.

Згідно з абз. 1 п. 3.15 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 (тут і далі в редакції від 14 березня 2014 року) повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному у ст. 47 Закону. При цьому в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання (крім випадку повернення виконавчого документа на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону, якщо таке повернення надалі є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження).

Відповідно до п. 3.17 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у постанові про […], повернення виконавчого документа стягувачу […], державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Згідно з пп. пп. 3.18.1-3.18.2 п. 3.18 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 при завершенні виконавчого провадження державний виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава завершення виконавчого провадження з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом державного виконавця та скріплюється печаткою органу ДВС.

Ч. 7 ст. 28 Закону № 606 передбачала, що у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених ст. 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до пп. 3.7.4 п. 3.7 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. п. 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 ч. 1 ст. 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Строк для самостійного виконання боржнику в такому випадку не надається.

У разі повернення виконавчого документа з підстави, передбаченої п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону, постанова про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження не виділяється та залишок нестягнутої суми виконавчого збору не стягується.

За правилами пп. 3.7.5 п. 3.7 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 копія постанови про стягнення виконавчого збору з боржника залишається у виконавчому провадженні, за яким її винесено, з відміткою державного виконавця про розмір фактично стягнутого виконавчого збору. На постанові про стягнення виконавчого збору, за якою відкрито виконавче провадження, зазначається залишок суми виконавчого збору, що підлягає стягненню.

Крім того, пп. 3.13.2 п. 3.13 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 було передбачено, що у разі якщо виконавче провадження було завершено, а витрати на організацію та проведення виконавчих дій не були стягнуті, постанова про стягнення витрат на організацію та проведення виконавчих дій виділяється в окреме провадження в порядку, передбаченому пп. 3.7.4 п. 3.7 цього розділу.

Варто зауважити, що Закон № 606, крім повернення виконавчого документа стягувачу (ст. 47), визначав підстави повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ст. 48) та підстави закінчення виконавчого провадження (ст. 49).

Наслідки завершення виконавчого провадження були визначені ст. 50 Закону № 606.

Так, ч. 1 ст. 50 Закону № 606 передбачала, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави для висновку, що Закон № 606 та Інструкція № 512/5 в редакціях, чинних станом на день винесення у виконавчому провадженні № НОМЕР_6 постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, не передбачали виведення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження і відкриття такого виконавчого провадження у випадку повернення основного виконавчого документа стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 цього Закону.

На момент завершення виконавчого провадження № НОМЕР_6 Закон № 606 та Інструкція № 512/5 передбачали виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та відкриття виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору лише у двох випадках:

1. завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру;

2. закінчення виконавчого провадження з підстав, визначених ст. 49 Закону № 606.

Вчинення відповідних дій у випадку повернення стягувачу виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, тобто з підстави, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону № 606, ні цей Закон, ні Інструкція № 512/5 не передбачали.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, визначених п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону № 606, не перешкоджало його повторному пред`явленню до виконання. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа виконавчий збір підлягав стягненню в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Подібні висновки щодо застосування норм Закону № 606 були сформульовані Верховним Судом України в постанові від 18 травня 2016 року у справі № 3-341гс16.

Те саме стосується і постанов виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження, оскільки відповідно до пп. 3.13.2 п. 3.13 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у разі якщо виконавче провадження було завершено, а витрати на організацію та проведення виконавчих дій не були стягнуті, постанова про стягнення витрат на організацію та проведення виконавчих дій виділяється в окреме провадження в порядку пп. 3.7.4 п. 3.7 цього розділу.

Щодо строків пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2/263/837/2013, постанови від 10 червня 2013 про стягнення виконавчого збору та постанови від 12 травня 2014 року про стягнення витрат виконавчого провадження необхідно відзначити таке.

Суд встановив, що у виконавчому провадженні № НОМЕР_6 здійснювалося примусове виконання виконавчого листа.

Цей виконавчий лист був виданий Жовтневим районним судом м. Маріуполя 28 травня 2013 року на виконання рішення від 16 квітня 2013 року у справі № 2/263/837/2013, яке набрало законної сили 29 квітня 2013 року.

П. 2 ч. 1 ст. 22 Закону № 606 (в редакції від 18 січня 2013 року, яка була чинною на дату набрання законної сили рішенням суду у справі № 2/263/837/2013), передбачав, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

При цьому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону № 606 (в ред. від 18 січня 2013 року) строки, зазначені у ч. 1 цієї статті встановлювали для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Отже, для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2/263/837/2013 був встановлений річний строк, перебіг якого розпочався 30 квітня 2013 року, тобто з наступного дня після набрання законної сили рішенням суду у вказаній справі.

На підставі Витягу ВП-спецрозділ, отриманого 11 квітня 2023 року з АСВП, суд встановив, що виконавчий лист № 2/263/837/2013 надійшов до виконавця 03 червня 2013 року, 05 червня 2013 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_6, а 12 квітня 2014 року у цьому виконавчому провадженні винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, що зумовило завершення виконавчого провадження.

П. 1 ч. 1 ст. 23 Закону № 606 (в редакції від 02 березня 2014 року, яка була чинною на момент завершення виконавчого провадження № НОМЕР_6), було передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону № 606 після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг цього строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Логічний і лексично-синтаксичний аналіз наведеної правової норми дає підстави для однозначного висновку про те, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з пред`явлення його до виконання перебіг строку починається заново із наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Іншого логічного тлумачення зазначена норма не допускає.

Отже, внаслідок пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2/263/837/2013 строк пред`явлення цього виконавчого документа до виконання був перерваний; після повернення виконавчого документа стягувачу, що мало місце 12 травня 2014 року, строк пред`явлення виконавчого листа був поновлений; при цьому, час що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, виконавчий лист № 2/263/837/2013 міг бути повторно пред`явлений до виконання з 13 травня 2014 року по 13 травня 2015 року включно; 14 травня 2015 року річний строк пред`явлення до виконання цього виконавчого документа сплинув.

Щодо строків пред`явлення до виконання постанови від 10 червня 2013 року про стягнення виконавчого збору та постанови від 12 травня 2014 року про стягнення витрат виконавчого провадження необхідно зазначити таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону № 606 виконавчі документи могли бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

П. 3 ч. 2 ст. 22 Закону № 606 було визначено, що строки, зазначені у ч. 1 цієї статті, встановлюються для інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Між тим постанови від 10 червня 2013 року про стягнення виконавчого збору та від 12 травня 2014 року про стягнення витрат виконавчого провадження винесені виконавцем у виконавчому провадженні № НОМЕР_6, а тому були такими, що автоматично пред`явлені до виконання з дати їх прийняття.

Як наслідок, строк їх пред`явлення до виконання був перерваний, у зв`язку з чим його початок після переривання необхідно обчислювати з моменту завершення виконавчого провадження № НОМЕР_6, у межах якого вони виконувались (були пред`явлені до виконання).

Таким чином, постанова від 10 червня 2013 року про стягнення виконавчого збору та постанова від 12 травня 2014 року про стягнення витрат виконавчого провадження могли бути повторно пред`явлені до виконання з 13 травня 2014 року по 13 травня 2015 року включно; 14 травня 2015 року річний строк пред`явлення до виконання цих виконавчих документів сплинув.

Повертаючись до правової оцінки правомірності постанов про відкриття виконавчих проваджень № НОМЕР_4 і № НОМЕР_5, необхідно зазначити таке.

Суд встановив, що 03 липня 2023 року заступник начальника Центрального ВДВС у м. Маріуполі Крушеницька В.А. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання постанови від 10 червня 2013 року № НОМЕР_6 про стягнення виконавчого збору, а також постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання постанови від 12 травня 2014 року № НОМЕР_6 про стягнення витрат виконавчого провадження.

На час винесення цих постанов діяв Закон № 1404 в редакції від 22 травня 2023 року.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404 (тут і далі - в редакції від 22 травня 2023 року) відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема як постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, […].

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1404 у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону № 1404 виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Виконавчий документ може бути видано у формі електронного документа відповідно до законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». Порядок пред`явлення до виконання виконавчих документів, виданих у формі електронного документа, визначається Міністерством юстиції України.

Ч. 4 ст. 4 Закону № 1404 визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до ст. 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;

12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Ч. 5 ст. 26 Закону № 1404 установлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст. 27 цього Закону.

Згідно з п. 1 розділу III Інструкції № 512/5 (тут і далі - в редакції від 31 травня 2023 року, що була чинною станом на 03 липня 2023 року), примусовому виконанню підлягають виконавчі документи, визначені у ст. 3 Закону.

Відповідно до абз. 1 п. 2 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 виконавчий документ у паперовій формі повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у ст. 4 Закону.

Абз. 1 п. 3 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 установлено, що заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

Згідно з абз. 1 п. 4 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених ч. 4 ст. 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до абз. абз. 1-2 п. 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У разі виконання рішення майнового характеру в постанові про відкриття виконавчого провадження виконавець зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника за встановленою формою (додатки 1, 2) протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження та попереджає його про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Аналіз наведених вище положень Закону № 1404 та Інструкції № 512/5 зумовлює висновок, що виконавець має винести постанову про відкриття виконавчого провадження у разі надходження до нього оригінала (дубліката) виконавчого документа та за відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Між тим, відповідач не довів належними та допустимими доказами, що до виконавця надійшли оригінали (дублікати) виконавчих документів - постанови від 10 червня 2013 року № НОМЕР_6 про стягнення виконавчого збору та постанови від 12 травня 2014 року № НОМЕР_6 про стягнення витрат виконавчого провадження.

Поза увагою виконавця залишився той факт, що станом на 03 липня 2023 року, строк пред`явлення цих виконавчих документів до виконання сплинув.

При цьому відповідач не навів будь-якого обґрунтування з приводу того, чим керувався виконавець, коли в оскаржуваних постановах зазначив, що виконавчі документи вступили у законну силу (набрали чинності) 03 липня 2023 року.

За чинного правового регулювання щонайменше наявність вказаних обставин унеможливлювала винесення виконавцем постанов про відкриття виконавчих проваджень з примусового постанови від 10 червня 2013 року № НОМЕР_6 про стягнення виконавчого збору та постанови від 12 травня 2014 року № НОМЕР_6 про стягнення витрат виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1404 виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

В оскаржуваних постановах виконавець вказав адресу боржника ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

Між тим, з 16 листопада 2018 року постійне місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, на станом на 03 липня 2023 року позивачка не проживала та не була зареєстрована на території, на яку поширюються функції Центрального ВДВС у м. Маріуполі.

При цьому в супровідному листі від 03 липня 2023 року поряд з адресою ОСОБА_1 в м. Маріуполі, виконавець вказав її адресу в м. Івано-Франківськ і поштове відправлення було надіслане саме до м. Івано-Франківська.

Відтак, станом на 03 липня 2023 року виконавцю було достеменно відомо про те, що позивач не проживає в м. Маріуполь.

Крім того, суду не надані належні і допустимі докази, які б свідчили, що на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 працювала на території, на яку поширюються функції Центрального ВДВС у м. Маріуполі, або що вона мала майно на цій території.

В контексті визначення місця проведення виконавчих дій необхідно також врахувати наведені нижче обставини.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Широкомасштабна військова агресія російської федерації проти України, яка слугувала підставою для введення воєнного стану, триває.

Указом Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Згідно з абз. 15 п. 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404 забороняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої російською федерацією території України (з дати віднесення територій до таких, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій до моменту виключення таких територій з переліку).

За даними ЄДР місцезнаходження Центрального ВДВС у м. Маріуполі за реєстровано за адресою: Україна, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Грецька, буд. 19.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 був затверджений Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Маріупольська міська територіальна громада Маріупольського району Донецької області включена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнний (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), з його первинної редакції та перебувала в цьому переліку в редакції станом на 13 грудня 2022 року.

В подальшому на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказом від 22 грудня 2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, затвердило Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією (далі - Перелік № 309).

Згідно з Переліком № 309 з 05 березня 2022 року вся територія Маріупольського району Донецької області є тимчасово окупованою російською федерацією територією України.

П. 4 розділу І Інструкції № 512/5 передбачено, що під час дії воєнного стану виконання рішень, місцем виконання яких згідно з ч. 1 ст. 24 Закону є територія, на якій ведуться активні бойові дії або тимчасово окупована, інформація про які міститься в переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (далі - Перелік), здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на таку територію, за умови якщо такий орган змінив місцезнаходження/місцерозташування на іншу території України або органом державної виконавчої служби, визначеним Міністерством юстиції України за поданням/пропозиціями Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

У разі якщо місцезнаходженням органу державної виконавчої служби є територія, включена до Переліку, такий орган може змінити місцезнаходження/місцерозташування на іншу територію України та здійснювати примусове виконання рішень, місцем виконання яких є територія, на яку поширюється компетенція цього органу державної виконавчої служби. Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України письмово повідомляє адміністратора автоматизованої системи виконавчого провадження про зміну місцезнаходження/місцерозташування органу державної виконавчої служби.

Міністерство юстиції України за поданням/пропозиціями Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України може визначити орган державної виконавчої служби, на який покладатиметься повноваження з примусового виконання рішень, місцем виконання яких є територія, на якій ведуться активні бойові дії або тимчасово окупована, інформація про які міститься в Переліку.

У разі визначення Міністерством юстиції України органу державної виконавчої служби, на який покладатиметься повноваження з примусового виконання рішень, місцем виконання яких є територія, на якій ведуться активні бойові дії або тимчасово окупована, інформація про які міститься в Переліку, адміністратор автоматизованої системи виконавчого провадження на підставі письмового повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України забезпечує такому органу державної виконавчої служби доступ до виконавчих проваджень, які перебувають (перебували) на виконанні в органі державної виконавчої служби, місцезнаходженням якого є територія, на якій ведуться активні бойові дії або тимчасово окупована, інформація про які міститься в Переліку.

Виконавче провадження, яке перебуває (перебувало) на виконанні в органі державної виконавчої служби, місцезнаходженням якого є територія, на якій ведуться активні бойові дії або тимчасово окупована, інформація про які міститься в Переліку, приймається до виконання визначеним Міністерством юстиції України органом державної виконавчої служби на підставі доручення або резолюції начальника управління забезпечення примусового виконання рішень, якому підпорядкований визначений Міністерством юстиції України орган державної виконавчої служби, які надаються за результатами розгляду звернення сторони виконавчого провадження або іншої особи або доручення керівника вищого органу державної виконавчої служби.

Інформація про зміну місцезнаходження органів державної виконавчої служби або про визначення органу державної виконавчої служби, на який покладатиметься повноваження з примусового виконання рішень, місцем виконання яких є територія, на якій ведуться активні бойові дії або тимчасово окупована, інформація про які міститься в Переліку, публікується на вебсайті Міністерства юстиції України та вебсайтах міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України по мірі її оновлення.

Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) наказом від 29 червня 2022 року № 85/В «Про зміну місця розташування територіальних відділів державної виконавчої служби у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)» з 01 липня 2022 року визначило тимчасове місце розташування територіальних відділів державної виконавчої служби у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за такими адресами:

Центральний відділ державної виконавчої служби місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - 03022, Київська область, місто Київ, вулиця Ломоносова, будинок 34а, квартира 114, телефон - 0 (95) 410 62 61. Адреса для листування до запитання: 03022, Київська область, місто Київ, вул. Васильковська, будинок 38, е-mail: .

Відповідне повідомлення оприлюднене на офіційному вебсайті Міністерства юстиції України 07 липня 2022 року https://minjust.gov.ua/news/info/viznacheno-timchasove-mistse-roztashuvannya-teritorialnih-viddiliv-dvs-u-donetskiy-oblasti.

Аналіз наведених вище положень Закону № 1404 та Інструкції № 512/5 зумовлює висновок, що рішення про відкриття виконавчого провадження приймається виконавцем за місцезнаходженням (розташуванням) органу державної виконавчої служби, тобто вчинення виконавчої дії нерозривно пов`язано з локацією органу державної виконавчої служби.

Встановлена Законом №1404 заборона відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), пов`язана не з реєстрацією боржника на такій території, а із забороною саме виконавцям вчиняти виконавчі дії, у тому числі відкриття виконавчих проваджень, перебуваючи на територіях, визначених Переліком.

Отже, за умови зміни органом державної виконавчої служби його місцезнаходження, відповідно до положень п. 4 розділу І Інструкції № 512/5, приписи п. 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404 в частині заборони відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень не застосовуються.

При цьому Закон № 1404 не містить обмежень щодо відкриття виконавчих проваджень та проведення виконавчих дій відносно боржників, які знаходяться на територіях, визначених Переліком.

Як було вказано вище, місцезнаходження Центрального ВДВС у м. Маріуполі було змінено в порядку, визначеному п. 4 розділу І Інструкції № 512/5, і, як наслідок, виконавці цього органу державної виконавчої служби з 01 липня 2022 року відновили можливість вчинення виконавчих дій.

Проте, згідно з усіма постановами, які винесені 03 липня 2023 року у виконавчих провадженнях № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5, місцем їх винесення є м. Маріуполь, яке з 05 березня 2022 року є тимчасово окупованою російською федерацією територією України.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин, постанова від 03 липня 2023 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 та постанова від 03 липня 2023 року відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5 підлягають визнанню протиправними і скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Щодо застосування до спірних правовідносин норм ст. ст. 27, 37, 40, Закону № 1404 суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404 виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене ст. 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Згідно з ч. 3 ст. 40 Закону № 1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. п. 1, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. п. 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого ч. 9 ст. 27 цього Закону), 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 8 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. п. 1, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. п. 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого ч. 9 ст. 27 Закону), 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Отже, Закон № 1404 та Інструкція № 512/5 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, на відміну від Закону № 606 та Інструкції № 512/5, в редакції, чинній на час завершення виконавчого провадження № НОМЕР_6, передбачили обов`язок виконавця відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дні її реєстрації в АСВП у разі повернення виконавчого документа стягувачу на тій підставі, що стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, а виконавчий збір не стягнуто.

За правилами п. 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Беручи до уваги, що виконавче провадження № НОМЕР_6 завершено 12 травня 2014 року у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу, а строк пред`явлення до виконання постанови від 10 червня 2013 року про стягнення виконавчого збору і постанови від 12 травня 2014 року про стягнення витрат виконавчого провадження сплинув 14 травня 2015 року, тобто ще до набрання чинності Законом № 1404, наведені вище норми ч. 3 ст. 40 Закону № 1404 та п. 8 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, не спростовують висновку суду про протиправність оскаржуваних постанов про відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, суд відхиляє аргументи позивачки в частині, яка стосується відсутності підстав для стягнення з неї виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_6.

Суд наголошує, що постанови про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження є самостійними рішеннями суб`єкта владних повноважень, які підлягають окремому оскарженню.

Вирішуючи питання про наявність підстав для прийняття до виконання того чи іншого документа та відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання, виконавець, крім іншого, перевіряє чи набрало законної сили рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ; чи не пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; чи відповідає виконавчий документ вимогам, передбаченим ст. 4 Закону № 1404; чи підлягає виконавчий документ виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; чи пред`явлено виконавчий документ за місцем виконання або за підвідомчістю.

Водночас виконавець не наділений повноваженнями надавати оцінку законності (правомірності) виконавчого документа чи рішення, на виконання якого він виданий.

У справах щодо оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження суд перевіряє на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС, саме постанову про відкриття виконавчого провадження, а не виконавчий документ чи рішення, на виконання якого він виданий.

Протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження унеможливлює визнання правомірними всіх подальших виконавчих дій, вчинених виконавцем у цьому виконавчому провадженні.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними і скасування постанови від 03 липня 2023 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 та постанови від 03 липня 2023 року відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5, винесені 03 липня 2023 року у цих виконавчих провадженнях постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження також підлягають визнанню протиправними і скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачкою документально підтверджені судові витрати по сплаті судового з бору в сумі 2 576,64 грн (квитанція від 03 серпня 2023 року № 0.0.1 на суму 1 073,60 грн та квитанція від 09 серпня 2023 року № 0.0..1 на суму 1 503,04 грн).

Докази здійснення інших судових витрат позивач не надала.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 576,64 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ідентифікаційний код 34908779, зареєстроване місцезнаходження: 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Грецька, буд. 19) про визнання протиправними і скасування постанов - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крушеницької Вікторії Андріївни від 03 липня 2023 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крушеницької Вікторії Андріївни від 03 липня 2023 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, винесену у виконавчому провадженні № НОМЕР_4.

4. Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крушеницької Вікторії Андріївни від 03 липня 2023 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5.

5. Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крушеницької Вікторії Андріївни від 03 липня 2023 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, винесену у виконавчому провадженні № НОМЕР_5.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 576 (дві тисячі п`ятсот сімдесят шість) гривень 64 копійки.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

9. Повне судове рішення складено 25 серпня 2023 року.

Суддя Т.О. Кравченко