Справа № 640/30005/21
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, третя особа - Головне управління Національної поліції у м. Києві, про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національної поліції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Національної поліції у м. Києві, в якому, з урахуванням уточненого позову просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Національної поліції України від 17 вересня 2021 року № П-187/15-2021 про відмову позивачу у призначенні службового розслідування відносно посадових осіб ГУ НП у м. Києві;

- зобов`язати Національну поліцію України призначити службове розслідування, щодо застосування посадовими особами ГУ НП у м. Києві до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав на протиправну відмову відповідача у призначенні службового розслідування відносно посадових осіб ГУ НП у м. Києві за скаргами позивача. Крім того, позивач наголосив на протиправності застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби третьою особою у зв`язку з процедурними порушеннями при здійсненні службового розслідування.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2022 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2023 відкрито апеляційне провадження.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 06 липня 2023 року № 686/0/15-23, ОСОБА_2 було звільнено з посади судді Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Рішенням зборів суддів Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2023 року, вирішено здійснити повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебували у провадженні судді ОСОБА_2.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2023, справа передана судді-доповідачу Ганечко О.М. До складу колегії суддів із розгляду зазначеної адміністративної справи входять судді Кузьменко В.В., Костюк Л.О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2023, справа передана судді-доповідачу Ганечко О.М. До складу колегії суддів із розгляду зазначеної адміністративної справи входять судді Кузьменко В.В., Василенко Я.М.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2023 прийнято до провадження адміністративну справу № 640/30005/21 за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, третя особа - Головне управління Національної поліції у м. Києві, про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії. Призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 16.08.2023 о 12-40.

Розгляд апеляційної скарги відкладено до 30.08.2023.

Сторони у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідмоленими про дату та час розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, листом Дарницького районного управління поліції ГУ НП у м. Києві від 11 січня 2021 року № П-7/125/48/04-2021, позивачу надано копії матеріалів службового розслідування, на підставі яких його звільнено зі служби в поліції.

Наказом ГУ НП у м. Києві від 06 вересня 2019 року № 688 про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого сержанта поліції ОСОБА_1 за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у перебуванні 31 липня 2019 року о 09.30 на службі в робочий час, при виконанні службових обов`язків у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок порушення вимог пункту 14 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України позивача звільнено зі служби в поліції.

Позивачем до Національної поліції подано скаргу від 30 квітня 2021 року з проханням призначити та провести службове розслідування щодо незаконних дій (документування) та проведення службового розслідування і звільнення позивача за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

26 серпня 2021 року позивачем на адресу відповідача надіслано скаргу на бездіяльність окремих працівників Національної поліції України з проханням призначити та провести службове розслідування щодо окремих працівників Національної поліції України (щодо ненадання відповіді за результатами розгляду скарги від 30 квітня 2021 року та незаконних дій працівників ГУ НП у м. Києві (незаконне документування, що стало підставою звільнення позивача).

Листом Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 04 червня 2021 року № П-510/12/1/4/03-2021, позивача повідомлено, що у Департаменті кадрового забезпечення знаходиться на розгляді звернення позивача, адресоване Голові Національної поліції України щодо безпідставного на думку позивача застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Про прийняте рішення позивача буде повідомлено додатково.

Листом Національної поліції України від 17 вересня 2021 року № П-187/15-2021, позивача повідомлено, що його скаргу від 30 квітня 2021 року зареєстровано в Департаменті кадрового забезпечення Національної поліції України (далі - ДКЗ) 06 травня 2021 року, розгляд якої було доручено ДКЗ; 04 червня 2021 року позивачу було надіслано проміжну відповідь та відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» продовжено термін розгляду скарги. За результатами проведеної ДКЗ перевірки відомості, викладені у скарзі, не підтвердилися, підстав для перегляду рішення, прийнятого ГУ НП у м. Києві не встановлено, про що позивача проінформовано листом від 14 червня 2021 року № П-510/12/1/4/03-2021. Таким чином, за результатами перевірки інформації, викладеної у скарзі від 26 серпня 2021 року, порушень вимог Закону України «Про звернення громадян» і Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15 листопада 2017 року №930, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 грудня 2017 року за №1493/31361, у ході розгляду скарги від 30 квітня 2021 року посадовими особами Національної поліції не встановлено, підстави для проведення службового розслідування відсутні.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у призначенні службового розслідування протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що законодавством не визначено право адміністративного суду переймати на себе функції та повноваження інших органів державної влади, які реалізуються відповідними суб`єктами владних повноважень в межах закону на власний розсуд (дискреційні повноваження), без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами, при цьому, позовна заява не містить будь-яких доводів на обґрунтування вимог щодо невідповідності рішення Національної поліції України від 17 вересня 2021 року № П-187/15-2021 про відмову позивачу у призначенні службового розслідування відносно посадових осіб ГУ НП у м. Києві вимогам чинного законодавства, не наведені обставини, з якими позивач пов`язує свої твердження стосовно протиправності такого рішення. До того ж, позивач не оскаржував наказ про своє звільнення, проте доводи в цій частині покладені в основу даного позову.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки судом не прийнято до уваги та не проаналізовано пояснень позивача та надані докази щодо бездіяльності позивача. Апелянт звернувся до суду у зв`язку із бездіяльністю відповідача з метою визнати його рішення і дії протиправними та зобов`язати призначити та провести службове розслідування щодо порушень під час застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).

За приписами ст. 19 Закону України «Про національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (частина перша); підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга).

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі по тексту - Дисциплінарний статут).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За змістом ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.

У разі надходження скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо яких вже проводиться службове розслідування, така скарга долучається до матеріалів службового розслідування.

У разі надходження скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо яких є висновок дисциплінарної комісії, такі скарги не розглядаються, якщо не містять інформації, яка не була досліджена під час проведення службового розслідування. Про відмову у розгляді скарги заявник інформується у десятиденний строк.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначається Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом МВС України від 07 листопада 2018 року №893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за № 1355/32807 (далі по тексту - Порядок № 893).

Відповідно до розділу ІІ Порядку № 893, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку; надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому міститься вимога щодо проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, за яких стало можливим учинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції»; ознаки дисциплінарного проступку, що призвів до загибелі або поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського під час виконання ним службових повноважень; недотримання підстав та порядку застосування або використання вогнепальної зброї, спеціальних засобів або заходів фізичного впливу; недотримання норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування; втрату поліцейським службового посвідчення та спеціального нагрудного знака (жетона), табельної, добровільно зданої чи вилученої зброї або боєприпасів, нагородної зброї, якщо вона зберігалася в територіальному органі поліції чи його територіальному (відокремленому) підрозділі, а також закладі, установі Національної поліції України, що належать до її управління (далі - органі (підрозділ, заклад, установа) поліції), а також втрату спеціальних засобів поліцейським чи відсутність їх в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, матеріалів досудового розслідування, справ оперативного обліку та справ про адміністративні правопорушення, речових доказів, а також тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження; розголошення конфіденційної, таємної, службової або іншої інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом; порушення законодавства України у сфері фінансово-господарської діяльності органів поліції, а також установ, які належать до сфери управління Національної поліції України, виявлені під час ревізій або перевірок, внутрішніх аудитів; перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; приховування від обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні та адміністративні правопорушення, які були відомі поліцейському, але не отримали реєстраційного номера або не були зафіксовані ним у встановленому законодавством України порядку.

Службове розслідування не призначається в разі надходження до органу (підрозділу, закладу, установи) поліції чи закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських (далі - ЗВО), матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення. У цьому разі рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Тож, з наведеного слідує, що призначення службового розслідування відноситься до виключної компетенції відповідача за наявності підстав для призначення службового розслідування, при цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, законодавством не визначено право суду переймати на себе функції та повноваження інших органів державної влади, які реалізуються відповідними суб`єктами владних повноважень в межах закону на власний розсуд (дискреційні повноваження), без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами.

Колегія суддів наголошує на тому, що здійснивши аналіз скарги позивача, матеріалів справи та доводів апеляційної скарги, вважає, що покладені в основу позовних вимог доводи, стосуються питання правомірності/неправомірності звільнення позивача зі служби в поліції, при тому, що сам позивач не оскаржував наказ про своє звільнення, та вимогами про зобов`язання призначити службове розслідування щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за п. 6 ч. 1 ст. 77 закону, намагається фактично оскаржити своє звільнення, що є неправильно обраним способом захисту прав.

Обов`язковою умовою звернення до суду передбачено наявність порушеного права, що є самостійною підставою для відмови у позові, у разі відсутності такої умови. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

У даному випадку, права позивача може порушувати наказ про його звільнення, який, у разі його оскарження, може призвести до поновлення його прав, а намагання провести службове розслідування поза встановленим для цього строком, не призведе до поновлення прав позивача та ефективного захисту.

При цьому, як позовна заява так і апеляційна скарга не містить будь-яких доводів на обґрунтування вимог щодо невідповідності рішення Національної поліції України від 17 вересня 2021 року № П-187/15-2021 про відмову позивачу у призначенні службового розслідування відносно посадових осіб ГУ НП у м. Києві вимогам чинного законодавства, та не наведені та не доведені обставини, з якими позивач пов`язує свої твердження стосовно протиправності такого рішення.

У свою чергу, колегія суддів вважає помилковими доводи апелянта про те, що він не просив суд приймати рішення замість відповідача, а суд першої інстанції неправильно визначив позицію позивача, з урахуванням того, що суд першої інстанції зазначив про неможливість суду зобов`язати відповідача провести службове розслідування без наявних на те підстав, у разі, якщо після перевірки на дотримання такого рішення визначеним ст. 2 КАС України критеріям, суд дійде висновку про необґрунтованість вимог позивача. До того ж, за ст. 24 Дисциплінарного статуту, поліцейський має право оскаржити застосоване до нього стягнення протягом одного місяця.

Отже, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Апеляційна скарга не містить у собі посилання на обставини та аргументи у чому саме полягає порушення судом першої інстанції норм матеріального права чи що саме залишилось нез`ясованим судом першої інстанції для правильного вирішення даного спору.

За наслідком апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2022 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко