Справа № 440/5343/23
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2023-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/5343/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.02.2023 № 18 про відмову ОСОБА_1 , у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, зарахувати ОСОБА_1 до зазначеного стажу, що дає право на отримання пенсії, періоди роботи: з 16.05.1990 по 17.07.1991, у Пойковському спеціалізірованому строітєльному управленії - на посаді механіка;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 призначення пенсії, після винесення відповідного рішення суду (з урахуванням уточненої позовної заяви /а.с. 20 - 23/.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовило у такому призначенні, не зарахувавши всупереч вимогам законодавства до стажу роботи позивача періоди роботи, які підтверджені записами у трудовій книжці, які засвідчені підписами уповноважених осіб та містять відповідні печатки.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

У наданому до суду відзиві на позовну заяву /а.с. 33 -35/ представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, заяву позивача про призначення пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області по суті не розглядало, рішення за наслідками її розгляду не приймало.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області також подано до суду відзив на позовну заяву /а.с. 39 - 41/, в якому зазначено, що за результатами розгляду документів позивача встановлено, що загальний страховий стаж останнього складає 22 роки 06 місяців 19 днів, що не є достатнім для призначення пенсії за віком, відтак правомірно відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з чим позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 23.08.2023 витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області належним чином засвідчені копії заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 10.02.2023 та доданих до неї документів.

30.08.2023 до суду надійшли витребувані докази.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія паспорту серії НОМЕР_1 , наявна у матеріалах справи /а.с. 7/.

10.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до Гребінківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою за призначенням /перерахунком пенсії /а.с. 53/, в якій просив призначити йому пенсію за віком. Вказану прийнято 10.02.2023 і зареєстровано за № 264.

До заяви позивачем додано копії документів, зокрема: довідки № 1 від 03.01.2023 щодо проходження військової служби, військового квитка, диплому НОМЕР_2 /а.с. 62/, трудової книжки НОМЕР_3 /а.с. 55 61/, паспорта громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, довідки про заробітну плату для обчислення пенсії /а.с. 66/, довідки про реорганізацію підприємства /а.с. 67/.

Зазначена заява розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області (Відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат соціальних послуг, житлових субсидій та пільг), яким прийнято рішення від 17.02.2023 № 18 про відмову у призначенні пенсії /а.с. 52/.

Вказаним рішенням ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» . При цьому у рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 08.07.1982, оскільки вони внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 та зареєстрованої Міністерством юстиції України 17.08.1993 за № 110, а саме:

- з 08.07.1982 27.10.1982 по відбитку печатки неможливо визначити підприємство;

- з 16.05.1990 по 27.07.1991 виправлення на даті звільнення;

- період проходження військової служби з 04.11.1982 по 31.12.1982 в довідці від 03.01.2023 № 1 прізвище ( ОСОБА_2 ) не співпадає з прізвищем за паспортом ( ОСОБА_3 );

- період навчання з 01.09.1978 по 30.06.1982 в дипломі від 30.06.1982 НОМЕР_2 прізвище ( ОСОБА_2 ) не співпадає з прізвищем за паспортом ( ОСОБА_3 ).

Позивач, вважаючи рішення про відмову в призначенні пенсії за віком протиправним, звернувся до суду з відповідним позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09 липня 2003 року /далі - Закон №1058-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)/.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами першою - третьою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною четвертою вказаної статті періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Слід зазначити, що до набрання чинності Законом № 1058-IV стаж роботи для призначення пенсії регламентувався Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-XII).

Види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначені статтею 56 Закону № 1788-XII.

Так, частиною 1 статті 56 Закону № 1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також, зокрема, військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби (п. в) ч. 2 ст. 56 Закону № 1788-XII); навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі (п. д) ч. 2 ст. 56 Закону № 1788-XII).

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Основним документом, що підтверджує страховий стаж, за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка і лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судовим розглядом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , досяг пенсійного віку - 60 років 27.11.2022, а тому за наявності страхового стажу не менше 29 років набув право на отримання пенсії за віком.

Зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 18 від 17.02.2023, яке є предметом спору, слідує, що ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У рішенні зазначено, що страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 22 роки 6 місяців 19 днів за необхідного 29 років.

При цьому у рішенні вказано, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 08.07.1982, оскільки вони внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 та зареєстрованої Міністерством юстиції України 17.08.1993 за № 110, а саме:

- з 08.07.1982 27.10.1982 по відбитку печатки неможливо визначити підприємство;

- з 16.05.1990 по 27.07.1991 виправлення на даті звільнення;

- період проходження військової служби з 04.11.1982 по 31.12.1982 в довідці від 03.01.2023 № 1 прізвище ( ОСОБА_2 ) не співпадає з прізвищем за паспортом ( ОСОБА_3 );

- період навчання з 01.09.1978 по 30.06.1982 в дипломі від 30.06.1982 НОМЕР_2 прізвище ( ОСОБА_2 ) не співпадає з прізвищем за паспортом ( ОСОБА_3 ).

Надаючи правову оцінку мотивам, покладеним в основу рішення № 18 від 17.02.2023, суд виходить з такого.

Стосовно періоду роботи позивача з 08.07.1982 27.10.1982, то судом встановлено, що у трудовій книжці НОМЕР_3 міститься запис № 1 від 08.07.1982 про прийняття позивача на роботу водієм 3 класу автотранспортних засобів по категорії «С» у Пирятинському АТП 16040 Полтавського автоуправління та запис № 2 від 27.10.1982 про звільнення з роботи по ст. 36 п. 3 КЗпП УРСР . Вказані записи містять відомості про накази, на підставі яких вони внесені, а штамп підприємства дозволяє встановити найменування підприємства, на якому працював позивач.

З огляду на викладене, неврахування ГУ ПФУ в Харківській області стажу роботи з 08.07.1982 27.10.1982 у зв`язку з тим, що по відбитку печатки неможливо визначити підприємство, є необґрунтованим.

Щодо періоду роботи позивача з 16.05.1990 по 27.07.1991, то із змісту трудової книжки НОМЕР_3 слідує, що у ній міститься запис № 11 від 16.05.1990 про прийняття позивача на роботу механіком у Пойковському спеціалізованому будівельному управлінні та № 12 від 27.07.1991 про звільнення за згодою сторін. Зазначені записи містять відомості про накази, на підставі яких вони внесені, а також засвідчені печаткою підприємства.

Суд критично оцінює посилання ГУ ПФУ в Харківській області на наявність виправлення на даті звільнення, оскільки достовірно встановити, чи мало місце виправлення дати після внесення запису до трудової книжки, чи так відображено дату при заповненні трудової книжки неможливо.

Суд наголошує, що відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Отже, законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Отже, неврахування пенсійним органом стажу роботи позивача з 16.05.1990 по 27.07.1991 є безпідставним.

Суд акцентує увагу на тому, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Крім того, Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 (далі Інструкція № 58) , у випадку порушення порядку ведення трудової книжки, не передбачає настання негативних наслідків чи відповідальності для особи, щодо якої вона складена.

При цьому суд зауважує, що у спірному рішенні ГУ ПФУ в Харківській області послалося на порушення під час заповнення трудової книжки вимог саме вимог Інструкції № 58, тоді як на час внесення відповідних записів діяв інший нормативно-правовий акт Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.74 № 162, порушень вимог якої не встановлено.

Стосовно не зарахування до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби з 04.11.1982 по 31.12.1982 та періоду навчання з 01.09.1978 по 30.06.1982 з тих підстав, що у документах, які його підтверджують (довідка від 03.01.2023 № 1, диплом від 30.06.1982 НОМЕР_2 ) прізвище ( ОСОБА_2 ) не співпадає з прізвищем за паспортом ( ОСОБА_3 ), то суд виходить з такого.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1, у редакції, чинній на час спірних правовідносин) у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Судом встановлено, що органом Пенсійного фонду не повідомлялося письмово позивачу про необхідність подання додатково документів, які підтверджують період проходження військової служби з 04.11.1982 по 31.12.1982 та період навчання з 01.09.1978 по 30.06.1982 з тих підстав, що у документах, які його підтверджують прізвище ( ОСОБА_2 ) не співпадає з прізвищем за паспортом ( ОСОБА_3 ), розписка-повідомлення про прийняття заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 10.02.2023 /а.с. 33, зворот/ також не містить переліку документів, яких недостатньо для призначення пенсії, внаслідок чого позбавлено позивача можливості подати додаткові документи для підтвердження стажу та уточнення відомостей.

Суд звертає увагу на те, що позивачем надано до суду копію довідки № 1 від 03.01.2023, виданої Лубенським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Полтавської області, якою підтверджено, що ОСОБА_4 , 1962 р.н., проходив дійсну військову службу у період з 01.11.1982 по 31.12.1984 /а.с. 11/, а також копію довідки Відокремленого структурного підрозділу «Березоворудський фаховий коледж Полтавського державного аграрного університету» № 8 від 22.02.2023, якою засвідчено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчався в Березоворудському радгоспі-технікумі за спеціальністю «Механізація сільського господасртва» з 01.09.1978 згідно наказу про зарахування № 302 від 30.08.1978, 30.06.1982 відрахований у зв`язку із закінченням радгоспу-технікуму згідно наказу № 550 від 30.06.1982, видано диплом серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_4 /а.с. 10/.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються:

військові квитки;

довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС;

довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Виходячи з викладеного, позивачем підтверджено період проходження військової служби з 04.11.1982 по 31.12.1982 та період навчання з 01.09.1978 по 30.06.1982 належними документами, які не були надані органу Пенсійного фонду лише внаслідок недотримання останнім процедури, встановленої Порядком № 22-1.

Отже, не врахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби з 04.11.1982 по 31.12.1982 та періоду навчання з 01.09.1978 по 30.06.1982 є безпідставним.

З огляду на те, що ГУ ПФУ в Харківській області необґрунтовано та безпідставно не врахувало окремі періоди страхового стажу позивача, відмова у призначенні пенсії є неправомірною.

Підсумовуючи наведене, суд констатує, що рішення Відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.02.2023 № 18 про відмову у призначенні пенсії не ґрунтується на вимогах законодавства та прийнято без урахування усіх істотних обставин, які мали значення для його прийняття.

За обставин цього спору суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком, пенсійний орган застосував суто формальний підхід, що не відповідає принципу верховенства права. При цьому, суд виходить з того, що аналізуючи надані документи, пенсійний орган, перш за все, має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми. У даному випадку, органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

Суд зазначає, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28.08.2018 у справі №175/4336/16-а, від 25.09.2018 у справі №242/65/17, від 27.02.2019 у справі №423/3544/16-а, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17, від 31.03.2020 у справі №127/16245/17.

Таким чином, з метою повного захисту порушених прав позивача, керуючись частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення від 17.02.2023 № 18, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 10.02.2023, з урахуванням висновків суду.

Суд зазначає, що статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Отже, повноваження щодо призначення пенсії належить до компетенції відповідача і суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію є формою втручання у повноваження.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З огляду на те, що у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії, є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, то саме цей орган і має завершити процедуру призначення пенсії.

За таких обставин позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до зазначеного стажу, що дає право на отримання пенсії, періоди роботи: з 16.05.1990 по 17.07.1991, у Пойковському спеціалізірованому строітєльному управленії - на посаді механіка та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 призначення пенсії, після винесення відповідного рішення суду задоволенню не підлягають, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не є органом, який здійснював розгляд заяви позивача про призначення пенсії та не приймав рішення про відмову у її призначенні.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 1074 грн /а.с. 14/, при цьому ставка судового збору за подання позову немайнового характеру складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1073,60 грн (2684 х 0,4). Отже, позивачем сплачено судового збору у сумі, яка перевищує встановлену законом, на 0,40 грн. Відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір» в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Водночас, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору є протиправне рішення ГУ ПФУ в Харківській області, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати позивача у повному розмірі за рахунок бюджетних асигнувань вказаного суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66 м. Полтава, 36014, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (вул. Майдан Свободи, 5, Держпром 3, під. 2, м. Харків, Харківська область, 61022, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.02.2023 № 18 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 10.02.2023, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол