Справа № 420/6886/23
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6886/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 03 квітня 2023 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не здійсненні позивачу виплату додаткової винагороди як військовослужбовцю, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за серпень та жовтень 2022 року, в сумі 100 000 (сто тисяч) 00 грн. за кожен місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду як військовослужбовцю, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за серпень та жовтень 2022 року, в сумі 100 000 (сто тисяч) 00 грн. за кожен місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах, з урахуванням раніше проведених виплат.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 та, в тому числі, але не виключно, з травня 2022 року по січень 2023 року приймає безпосередню участь у бойових діях, здійснює заходи із захисту національної безпеки та оборони, надає відсіч і стримує збройну агресію військ російської федерації та незаконним формування так званих ЛНР і ДНР у межах виданих бойових наказів.

Позивач переконаний, що він має право на отримання додаткової винагороди з травня 2022 року та по січень 2023 року в сумі 100 000,00 грн. за кожен місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168.

Разом з тим, у вересні 2022 року, тобто за серпень 2022 року позивач отримав грошове забезпечення в загальному розмірі 43996 грн., а у листопаді 2022 року, тобто за жовтень 2022 року, грошове забезпечення в загальному розмірі 66237 грн., тобто без додаткової винагороди.

З огляду на вищенаведене, позивач переконанй, що відповідачем допущено грубу бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та не здійсненні ОСОБА_1 виплати додаткової винагороди в сумі 100 000,00 грн. у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, що і зумовило необхідність звернення до суду за захистом своїх прав.

Відзив на адміністративний позов обґрунтовано наступним

Відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів від 28 лютого 2022 року № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Так, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №892 від 17.10.2022 року позивачу виплачено за серпень 2022 року 43996,00 грн. та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №985 від 05.11.2022 року позивачу виплачено за жовтень 2022 року 66237,00 грн..

Відповідач звертає увагу, що вищеназвані виплати проведено пропорційно часу участі у бойових діях та заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Таким чином, на переконання відповідача, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а адміністративний позов є таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідь на відзив на адміністративний позов обґрунтовано наступним

Ознайомившись з аргументами, викладеними у відповіді на позовну заяву, позивач вважає їх безпідставними та такими, що суперечать положенням діючого законодавства та зауважує, що за період проходження служби позивач неодноразово отримав травми за обставин виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Незважаючи на це, відповідач факт отримання вибухових травм і подальших наслідків, які призвели до постійного лікування позивача, не зазначає, копії наказів які свідчать про отримання вибухових травм, службових розслідувань по факту отримання травм і подальшого наказу про результати розслідування та подальшого постійного лікування не надав, як і не надав інформацію про розмір грошового забезпечення виплаченого позивачу починаючи з травня 2022 року та по січень 2023 року включно.

Процесуальні дії

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку ст.262 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року провадження в адміністративній справі №420/6886/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - зупинено до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції в адміністративній справі №260/3564/22.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року поновлено провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії зі стадії на якій воно було зупинене.

10 травня 2023 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву з додатками (вхід. №15007/23).

22 травня 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву з додатками (вхід. №ЕП/18440/23).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено по справі підготовче засідання на 13 липня 2023 року. Витребувано з Військової частини НОМЕР_1 належним чином оформлену інформацію щодо розміру нарахованого та виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення з обов`язковим зазначенням усіх сум його складових (доплати, премії, додаткової винагороди та інше) за серпень 2022 року та жовтень 2022 року.

На виконання ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року, Військовою частиною НОМЕР_1 за вхід. № 26448/23 від 03.08.2023 року та за вхід. № 27120/23 від 09.08.2023 року надано витребувані судом документи.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2023 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії та призначити справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження.

23 серпня 2023 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про розгляд спарви без участі представника (вхід. №28791/23).

Станом на 30 серпня 2023 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція позивача та відповідача, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки КНП «Баштанська багатопрофільна лікарня» Миколаївської області, ОСОБА_1 звертався за отриманням медичної допомоги 23.08.2023 року (а.с.54).

Відповідно до Епікрізу виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5597 від 01.09.2022 року, ОСОБА_1 у період з 30.08.2022 року по 01.09.2022 року проходив лікування у стаціонарі Комунального підприємства «ЦМЛ м.Олександрії» Олександрійської міської ради (а.с.55-56).

Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3900/22 від 05.10.2022 року, ОСОБА_1 у період з 01.09.2022 року по 05.10.2022 року проходив лікування у стаціонарі Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрина лікарня Кіровоградської обласної ради» (а.с.61-62).

Пунктом 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 17.10.2022 року №892 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_4, НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_1 , за їх особистий внесок у загальні результати служби у серпні 2022 року» наказано виплатити особовому складу військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_4 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (приведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн. 00 коп. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за період з 01 серпня по 31 серпня 2022 року, відповідно додатку 1 цього наказу (а.с.34-35).

Відповідно до додатку 1 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.10.2022 року №892, старший солдат ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період з 01.08.2022 року по 19.08.2022 року (а.с.36).

Пунктом 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.11.2022 року №985 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_5 , НОМЕР_11, НОМЕР_18, НОМЕР_13, НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_2, НОМЕР_9 військової частини НОМЕР_1 , за їх особистий внесок у загальні результати служби у жовтні 2022 року» наказано виплатити особовому складу військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_7 , НОМЕР_4 , НОМЕР_15 , за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (приведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн 00 коп. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за період з 01 жовтня по 31 жовтня 2022 року, відповідно додатку 1 цього наказу (а.с.37-38).

Відповідно до додатку 1 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2022 року №985, старший солдат ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період з 06.10.2022 року по 15.10.2022 року (а.с.39).

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 4.07.2023 року №7625, грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 1 серпня 2022 року по 31 жовтня 2022 року складає:

- серпень 2022 року - нараховано: грошове забезпечення 14666,00 грн., додаткова винагорода 31491,00 грн.;

- вересень 2022 року - нараховано: грошове забезпечення 14666,00 грн., додаткова винагорода 142903,23 грн.;

- жовтень 2022 року - нараховано: грошове забезпечення 14666,00 грн., додаткова винагорода 52580,65 грн. (а.с.94).

Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди як військовослужбовцю, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за серпень та жовтень 2022 року, в сумі 100 000 (сто тисяч) 00 грн. за кожен місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.

Джерела права та висновки суду

Статтею 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, зауважив, що служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ (надалі - Закон 2011-ХІІ), відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1 Закону 2011-ХІІ, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно із статтею 9 частинами 1-4 Закону України № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Пунктом 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який триває і до тепер.

Пунктом 4 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

Пунктом 6 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова № 168 (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 цієї постанови, (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Відповідно до п. 2-1 Постанова № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Системний аналіз наведених вище правових норм, надає суду підстави для висновку, що керівниками відповідних міністерств та державних органів визначаються порядок і умови виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. на місяць в розрахунку пропорційно часу участі військовослужбовців у бойових діях або які забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).

Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Міністром оборони України в Окремому дорученні від 23.06.2022 року № 912/з/29, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022 року.

Абзацами 3, 4 пункту 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Згідно з пунктом 4 Окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Відповідно до пункту 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

У цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).

Аналіз наведених вище норм дозволяє суду дійти висновку, що підставою для виплати спірної додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком № 1 Окремого доручення.

Так, з наявних у матеріалах справи витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 17.10.2022 року №892 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_4, НОМЕР_2, НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_1 , за їх особистий внесок у загальні результати служби у серпні 2022 року» та від 05.11.2022 року №985 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_5 , НОМЕР_11, НОМЕР_18, НОМЕР_13 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_2, НОМЕР_9 військової частини НОМЕР_1 , за їх особистий внесок у загальні результати служби у жовтні 2022 року» та відповідних додатків до них (а.с.34-39) вбачається, що ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій: у серпні 2022 року 19 днів (з 01.08.2022 року по 19.08.2022 року); у жовтні 2022 року 10 днів (з 06.10.2022 по 15.10.2022 року). Загалом - 29 днів.

Водночас, суд зауважує, що сторонами не надано та матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів у дні, що не охоплено вищенаведеними наказами.

При цьому, суд враховує, що до відзиву на позовну заяву надані копії наказів командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 17.10.2022 року №892 та від 05.11.2022 року №985, якими визначено дні, що було враховано при розрахунку позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови №168, а також те, що у відповіді на відзив позивач не заперечує видносно правильності їх визначення, а лише звертає увагу на неврахування фактів отримання ним трав під час проходження служби та перебування на лікуванні.

З даного приводу суд зауважує, що відповідно до положень постанови №168 додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн. виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Так, наявними у матеріалах справи доказами, зокрема епікріз випискою із медичної карти стаціонарного хворого №5597 від 01.09.2022 року та випискою із медичної карти стаціонарного хворого №3900/22 від 05.10.2022 року, підтверджується, що ОСОБА_1 , у період що є предметом розгляду даної справи, з 30.08.2022 року по 31.08.2022 року та з 01.10.2022 року по 05.10.2022 року проходив лікування, а отже відповідні дні в кількості 7 (семи) підлягають врахуванню до періоду протягм якого позивач має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. відповідно до постанови №168.

Отже, судом встановлено та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що за серпень та жовтень 2022 року позивач має право на нарахування та виплату додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в сумі 100 000 (сто тисяч) 00 грн. за кожен місяць пропорційно часу участі у бойових діях та заходах за 36 днів.

При цьому, згідно наявної у матеріалах справи довідки військової частини НОМЕР_1 від 4.07.2023 року №7625, вбачається, що грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 1 серпня 2022 року по 31 жовтня 2022 року складає:

- серпень 2022 року - нараховано: грошове забезпечення 14666,00 грн., додаткова винагорода 31491,00 грн.;

- вересень 2022 року - нараховано: грошове забезпечення 14666,00 грн., додаткова винагорода 142903,23 грн.;

- жовтень 2022 року - нараховано: грошове забезпечення 14666,00 грн., додаткова винагорода 52580,65 грн..

Таким чином у період з серпня по жовтень 2022 року позивачу було нараховано додаткової винагороди у загальній сумі 226 974,88 грн..

Факт отримання відповідних сум підтверджується наявною у матеріалах справи та наданою позивачем банківською випискою по надходженням по картці (а.с.65-69).

З урахуванням вищенаведеного, суд констатує, що позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду за відповідні періоди, які підтверджені наказами, виданими у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 та Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/в/29, а також за дні перебування на лікуванні.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_16 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_17 ).

Суддя С.О. Cтефанов

.