Справа № 160/10580/23
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування реєстрації фізичної особи-підприємця, визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки), -
- визнати протиправною та скасувати реєстрацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 як фізичної особи-підприємця, вилучивши відповідні записи про його реєстрацію із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;
- зобов?язати Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області зняти ОСОБА_1 з обліку як фізичну особу-підприємця та платника єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування реєстрації, визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу - залишено без руху.
Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до канцелярії суду:
- уточнененої позовної заяви у якій конкретизувати позовні вимоги в частині що стосується скасування рішення про реєстрацію позивача, як фізичної особи-підприємця, зазначивши його реквізити (номер, дату, тощо) та надати копію такого рішення або докази неможливості самостійно отримати відповідне рішення;
- належним чином засвідчені копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи;
- оригіналу документа про доплату судового збору у розмірі 2147,19 грн за позовні вимоги майнового характеру.
На виконання вимог ухвали від 24.05.2023 року позивачем подано уточнюючий адміністративний позов, в якому позовні вимоги викладено в наступній редакції:
- визнати протиправною та скасувати реєстрацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 як фізичної особи-підприємця, вилучивши запс № 2 224 000 0000 111888 від 28.12.2016 року про його реєстрацію із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;
- зобов?язати Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області зняти ОСОБА_1 з обліку як фізичну особу-підприємця та платника єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування;
Позов мотивовано тим, що позивач жодних дій щодо реєстрації себе як фізична особа-підприємець не вчиняв. У 2003 році у нього було викрадено паспорт та довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру. Позивач отримував новий паспорт та новий податковий номер. Вважає, що за викраденими документами була проведена реєстрація його як ФОП. Таку реєстрацію позивач вважає протиправною та просить задовольнити позовні вимоги в цій частині. Вище викладені доводи свідчать про те, що податкові вимоги, прийняті внаслідок незаконної реєстрації позивача як ФОП є не законними та підлягають скасуванню.
17.07.2023 року до суду надійшов відзив Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, в якому відповідач-1 просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що згідно відомостям Єдиного державного реєстру 28.12.2016 року фізичною особою ОСОБА_1 було надано пакет документів, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» ( в редакції станом на 28.12.2016), на підставі якого державним реєстратором (з урахуванням відсутності підстав для відмови/зупинки розгляду документів) була проведена реєстрація фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Таким чином, порушень з боку суб?єкта державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в особі відділу реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради не було, зважаючи на чітке дотримання вимог чинного законодавства. Крім того, відповідач-1 зазначає, що визнання протиправною державної реєстрації фізичної особи-підприємця не є підставою для здійснення будь-яких реєстраційних дій, оскільки статтею 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено лише скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі або припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, що не пов?язано з банкрутством. З цієї ж підстави не підлягає виконанню позовна вимога про вилучення запису про реєстрацію із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 року витребувано від ОСОБА_1 належним чином засвідчену довідку за формою ОК-5 за період з 01.01.2017 року по 31.12.2022 року.
Витребувати від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради належним чином засвідчені копії матеріалів, які подавав ОСОБА_1 під час реєстрації як фізична особа-підприємець, в тому числі копію паспорта заявника.
17.08.2023 року на виконання вимог ухвали суду від 11.08.2023 року від позивача надійшли пояснення, згідно з якими, в порталі «ДІЯ» міститься інформація з Реєстру застрахованих осіб лише за період з 1999 року по 2016 рік. Також, позивач зазначив, що він звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про надання йому довідки за формою ОК-5 за період з 01.01.2017 року по 31.12.2022 рік.
21.08.2023 року на виконання вимог ухвали від 11.08.2023 року Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надав до суду належним чином засвідчену копію реєстраційної справи ОСОБА_1 .
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.12.2016 року від імені ОСОБА_1 подано документи для реєстрації його фізичною особою підприємцем, а саме: заяву про держану реєстрацію фізичної особи підприємцем, опис документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація фізичної особи-підприємця», реєстраційна картка на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця та копія довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов?язкових платежів.
28.12.2016 року до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Відповідно до інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості позивача з єдиного внеску станом на 26.06.2023 року становить 31 929,69 грн. (період нарахування з 2017 по IV квартал 2020 року).
Вважаючи протиправною реєстрацію його як ФОП та протиправними дії відповідача щодо нарахування боргу та прийняття вимог про сплату боргу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року № 755-IV (далі Закон № 755-IV) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.
Відповідно до частин 1, 2 статті 14 Закон № 755-IV (тут і далі, в редакції станом на 28.12.2016) документи для державної реєстрації можуть подаватися у паперовій або електронній формі. У паперовій формі документи подаються особисто заявником або поштовим відправленням.
Якщо документи подаються особисто, заявник пред`являє свій паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України, або паспортний документ іноземця, або посвідчення особи без громадянства, або посвідку на постійне або тимчасове проживання.
У разі подання документів представником додатково подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) документа, що засвідчує його повноваження.
За приписами частини 2 статті 28 Закон № 755-IV підстави для відмови у державній реєстрації фізичної особи підприємця:
1) документи подано особою, яка не має на це повноважень;
2) у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони у проведенні реєстраційної дії;
3) не усунуто підстави для зупинення розгляду документів протягом встановленого строку;
4) наявні обмеження на зайняття підприємницькою діяльністю, встановлені законом;
5) наявність в Єдиному державному реєстрі запису, що фізична особа вже зареєстрована як фізична особа - підприємець.
Згідно частини 3 статті 28 Закон № 755-IV повідомлення про відмову у проведенні державної реєстрації повинно містити посилання на конкретну норму (пункт, статтю) законодавства із зазначенням, що саме порушено під час оформлення та подання документів, а також повинно бути зазначено, який саме пункт чи стаття поданого заявником документа (статуту, протоколу тощо) не відповідає нормам законодавства.
Відповідно до частини 4 статті 28 Закон № 755-IV відмова у державній реєстрації з підстав, не передбачених цією статтею, а також відмова у державній реєстрації (легалізації) професійної спілки, її організації або об`єднання не допускається.
Таким чином, під час перевірки поданих фізичною особою документів для реєстрації її як ФОП, державним реєстратором перевіряється чи подані документи особою, яка має на це повноваження та чи наявні підстави для відмови у державній реєстрації особи як фізична особа-підприємець.
Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради суду надано належним чином засвідчену копію реєстраційної справи ОСОБА_1 , з якої вбачається відсутність, передбачених Законом № 755-IV, підстав для відмови у державній реєстрації фізичної особи-підприємця.
При цьому, частиною 1 статті Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд, перевіривши доводи позивача з урахуванням наявних у матеріалах справи документів, встановив, що у державного реєстратора не було законних підстав для відмови у реєстрації ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем.
Отже, державний реєстратор під час проведення реєстраційних дій щодо реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом № 755-IV, а тому така реєстрація є правомірною.
При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що його аргументи стосовно надання для реєстрації викраденого у нього паспорту та ідентифікаційного номеру, можуть мати ознаки злочину, передбаченого статтею 205-1 Кримінального кодексу України «Підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичних осіб підприємців», однак такі обставини підлягають розгляду в порядку Кримінального процесуального кодексу України.
Враховуючи викладене та зважаючи на обсяг наданих суду Кодексом адміністративного судочинства України повноважень щодо перевірки дій суб?єкта владних повноважень, вчинених під час здійснення своє діяльності, суд не вбачає законних підстав для задоволення у межах цієї справи клопотання позивача про призначення почеркознавчої експертизи.
З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання протиправною та скасування реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 як фізичної особи-підприємця, вилучивши запис № 2 224 000 0000 111888 від 28.12.2016 року про його реєстрацію із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За змістом статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.
Згідно з абзацом другим пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
При цьому, пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464 з-поміж інших платників єдиного внеску визначено й фізичних осіб - підприємців, в тому числі й тих, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до абзацу 1 пункту 1 та пункту 3 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:
- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;
- для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця Законом № 2464-VI не врегульовано.
Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.
Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи-підприємці, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.
Головне управління ДПС у Дніпропетровській області здійснило нарахування в інтегрованих картках ФОП ОСОБА_1 мінімального страхового внеску за період 2017 2022 роки.
При цьому, позивачем не надано до суду жодних доказів того, що він у період з 2017 по 2022 рік отримував доходи з інших джерел та сплачував єдиний внесок на загальнообов?зкове держане страхування, що призвело до подвійної сплати єдиного внеску.
Враховуючи викладене та зважаючи на правове регулювання спірних правовідносин, а саме, обов`язок особи самостійно визначити розмір єдиного внеску, який не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати, суд вважає, що вимоги позивача про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) є не обгрунтованими та не підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, за приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.
У зв`язку з перебуванням судді Луніної О.С. у відпустці, рішення ухвалене в перший робочий день.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 139, 241, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування реєстрації фізичної особи-підприємця, визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна