Справа № 420/11805/23
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про протиправною бездіяльності дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

23.05.2023 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції Одеській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 суми грошової компенсації за 2015 рік - 04 календарні дні основної та додаткової оплачуваних щорічних відпусток та за 2020 рік - 30 діб основної та додаткової оплачуваних щорічних відпусток, виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби в поліції;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму грошової компенсації за 2020 рік - 30 календарні дні основної щорічної відпустки та за 2015 рік - 04 календарні дні основної та додаткової оплачуваних щорічних відпусток та за 2020 рік - 30 діб основної та додаткової оплачуваних щорічних відпусток, виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби в поліції.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області та відповідно до витягу з наказу № 1252 о/с від 16 вересня 2020 року позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. При цьому при звільненні позивачу не була нарахована компенсація за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток. Представник позивача звернулась до відповідача із адвокатським запитом щодо надання інформації стосовно кількості днів щорічної основної відпустки що період проходження службу у ГУНП в Одеській області. Листом від 05.05.2023 року відповідач надав відповідь, відповідно до якої позивачем не використано за 2015 рік - 04 календарні дні основної та додаткової оплачуваних щорічних відпусток та за 2020 рік - 30 діб основної та додаткової оплачуваних щорічних відпусток. При цьому при звільненні позивачу не нарахована компенсація за невикористані дні основної та додаткової щорічних відпусток. Таку бездіяльність відповідача, а саме ненарахування на невиплата компенсації за всі невикористані дні відпустки вважаю протиправною та такою, що порушує встановлене статтею 43 Конституції України право позивача на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Ухвалою суду від 29.05.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в адміністративній справі.

Вказаною ухвалою судом встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, зокрема, відповідачам - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

14.06.2023 року (вх.№ 19308/23) від представника Головного управління Національної поліції в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками.

У відзиві вказано, що ГУНП в Одеській області, ознайомившись зі змістом адміністративного позову ОСОБА_1 позов не визнає, вважає заявлені вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Як вказує відповідач, позивачем пропущено строк звернення до суду.

Відповідачем зазначено, що відповідно до наказу № 1252 о/с від 16.12.2020 року ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції з 21.09.2020 року за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) сплативши грошову компенсацію за 30 діб невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 01 січня 2020 року до дня звільнення.

На думку відповідача обов`язковою передумаю для виплати поліцейському компенсації за невикористану відпустку є визначення кількості днів невикористаної відпустки в наказі про звільнення.

Як зазначено у відзиві, позивач у встановленому порядку наказ про звільнення від 16.09.2020 № 1252 о/с, який є актом індивідуальної дії та на підставі якого фінансовим відділом проводиться виплата коштів, не оскаржував, доказів протилежного до суду не надав. Таким чином, без внесення відповідних змін до наказу про звільнення, вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошової компенсації за невикористану частину відпустки за 2015 рік є передчасною та такою, що суперечить законодавчо закріпленій процедурі проведення таких виплат, що узгоджується з приписами пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено такі факти та обставини.

Позивач проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області.

Судом встановлено, що наказом №1252 о/с від 16.09.2020 року відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) майора поліції ОСОБА_1 , старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Суворовського відділу поліції в місті Одесі Головного управлінні Національної поліції в Одеській області звільнено зі служби в поліції, сплативши грошову компенсацію за 30 діб невикористаної чергової відпустки за період роботи з 01.2020 року по день звільнення.

Судом встановлено, що сума грошової компенсації за 30 діб невикористаної чергової відпустки у році звільнення (2020 рік) виплачена позивачу при його звільненні, що підтверджується наданим до суду розрахунковим листом за вересень 2020 року.

31.04.2023 року представник позивача звернулась до відповідача із адвокатським запитом щодо надання інформації стосовно кількості днів щорічної основної відпустки що період проходження службу у ГУНП в Одеській області.

У відповідь на вказану заяву відповідачем складено листа від 05.04.2023 року №9/52 аз, в якому зазначено, що відповідно до пункту 4 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» за період проходження служби в поліції, а саме в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області, Є. Берладіним не використано:

- 04 доби щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за період роботи з 07 листопада 2015 року до 31 грудня 2015 року;

- 30 діб щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за період роботи з 01 січня 2020 року до дня його звільнення зі служби в поліції.

В той же час, в наданому до суду відповідачем листі Головного управлінні Національної поліції в Одеській області від 09.06.2023 року №9/5173 зазначено, що відповідно до пункту 4 статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» за період проходження служби в поліції, а саме в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області, О. Берладіним не використано:

- 03 доби щорічної додаткової оплачуваної відпустки за період роботи 3 07 листопада 2015 року до 31 грудня 2015 року;

- 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 01 січня 2020 року до дня його звільнення зі служби в поліції.

Вважаючи бездіяльність Головного управління Національної поліції Одеській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 суми грошової компенсації за 2015 рік - 04 календарні дні основної та додаткової оплачуваних щорічних відпусток та за 2020 рік - 30 діб основної та додаткової оплачуваних щорічних відпусток, виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби в поліції протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України Про Національну поліцію визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 59 Закону України Про Національну поліцію служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 10 ст. 62 Закону України Про Національну поліцію поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України; у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

Щодо не виплати грошової компенсації при звільненні за невикористані відпустки за 2015 рік, суд зазначає таке.

Як вже встановлено судом в наказі начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №1252 о/с від 16.09.2020 року питання щодо виплати позивачу компенсації за невикористані дні відпустки за 2015 рік не вирішувалось.

Відповідач фактично заперечує щодо того, що позивач має право на компенсацію невикористаної частини відпустки за минулий період.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 92 Закону України Про Національну поліцію поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами 1, 2, 3 і 4 статті 93 Закону України Про Національну поліцію передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин 9-10 статті 93 Закону України Про Національну поліцію поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Частинами 1 та 2 статті 94 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 3 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016р. №260, передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами 7,8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин 8, 11 статті 93 Закону України Про Національну поліцію, відповідно до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд доходить висновку, що Законом України Про Національну поліцію не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачене позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас, надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи ст.83 КЗпП України і ст.24 Закону №504/96-ВР.

Відтак, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 19 січня 2021 у справі №160/10875/19 та від 31 березня 2021 у справі №320/3843/20.

Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання грошової компенсації за всі невикористані неї дні, як основних, так і додаткових відпусток.

В той же час, зважаючи на те, що при звільненні позивачу виплачено суму грошової компенсації за 30 діб невикористаної чергової відпустки у році звільнення (2020 рік), суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 суми грошової компенсації не використану основну та додаткову відпустку у 2015 році.

Щодо кількості календарних днів за які позивач має право отримати компенсацію, то суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.93 Закону України «Про Національну поліцію» тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Як стверджує відповідач та жодним чином не спростовано позивачем, під час розрахунку кількості днів невикористаної відпустки у 2015 році при наданні відповіді адвокату Вікторії Єрьоміній від 05.04.2023 № 9/52аз було допущено технічну помилку в частині кількості днів невикористаної відпустки, а саме: у 2015 році ОСОБА_1 не було використано 3 доби щорічної додаткової відпусток, а не 04 доби.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції Одеській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 суми грошової компенсації за 03 календарні дні невикористаних щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015 рік;

- зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму грошової компенсації за 03 календарні дні невикористаних щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015 рік.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції Одеській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 суми грошової компенсації за 03 календарні дні невикористаних щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015 рік.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму грошової компенсації за 03 календарні дні невикористаних щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2015 рік.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Одеській області (вул. Ак. Філатова, буд. 15-А, м. Одеса, 65080, ).

Суддя С.М. Корой