Справа № 520/6475/23
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 серпня 2023 року № 520/6475/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків, ) , Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Терьохіна, буд. 8-А,м. Київ, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області №56 від 02.03.2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 20.02.2023 року;

стягнути судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За результатом розгляду заяви відповідачем прийнято рішення №56 від 02.03.2023 про відмову у призначені пенсії, яке обґрунтовано відсутністю документа, що засвідчує місце реєстрації особи згідно з п.2.22 Постанови правління Пенсійного фонду України №22-1 від 26.11.2005

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надало відзив на адміністративний позов, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що пенсійний орган діяв відповідно до норм чинного законодавства.

Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області відзив на позов до суду не надало.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 21.02.023 про призначення пенсії за віком. На підтвердження місця фактичного проживання позивачем надано довідку КП «Жилкомсервіс» від 21.02.2021 №С-23/1090.07-03, відповідно до якої останній проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатом розгляду заяви про призначення пенсії та долучених до неї документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області прийнято рішення про відмову у призначені пенсії №56 від 02.03.2023, яке обґрунтоване відсутністю документа, що засвідчує місце реєстрації особи згідно з п.2.22 Постанови правління Пенсійного фонду України №22-1 від 26.11.2005, відсутністю довідки ВПО. Зроблено висновок, що відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідач матиме право на призначення пенсії при наданні документів про місце проживання (реєстрації) особи.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також - Закон №1058-IV).

Частинами 1 та 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

В силу правового регулювання положень частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

У відповідності до частини 1 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

В силу вимог частини 5 статті 45 Закону №1058-ІV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі Порядок № 22-1).

Пунктом 2.1 Порядку №22-1 встановлено перелік документів, які додаються до заяви про призначенні пенсії за віком, до яких в тому числі віднесено: відомості про місце проживання особи; заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення Російської Федерації як одержувач пенсії.

Відповідно до пункту 2.22 Порядку №22-1 для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Подаючи до органу пенсійного забезпечення заяву про призначення пенсії від 21.02.2023, позивач зазначив своє місце фактичного проживання: АДРЕСА_1

Позивачем при поданні заяви про призначення пенсії надано копію паспорту, де зазначено місце реєстрації АДРЕСА_2 , довідку КП «Жилкомсервіс» від 21.02.2021 №С-23/1090.07-03, у якій зазначено, що позивач працює слюсарем-сантехніком 5 розряду на дільниці Немишлянського району Комунального підприємства «Харківводоканал» Комплекс «Харківодовідведення». ОСОБА_1 прийнятий в КП «ВТП «Вода» з 01.01.2007 (наказ про зарахування N° 288 від 01.01.2007); на підставі свідоцтва про укладання шлюбу від 11.02.1989р., шлюб укладено з ОСОБА_2 . Maє 2-х синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На теперішній час мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з вищевказаною родиною; фактичне проживання ОСОБА_1 за вишевказаною адресою підтверджують: Сусіди - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_2 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 паспорт НОМЕР_3

Також, долученими до матеріалів справи документами ( лист УСЗН Білоцерковської міської ради від 07.04.2023 № 2430) підтверджено, що за інформацією Єдиної інформаційної бази даних, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради з 19.04.2022 року по 03.10.2022 року (довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 3248-). Під час реєстрації гр. ОСОБА_1 надав інформацію про офіційне перебування у м. Харків, а саме: витяг з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), який підтвердив офіційне працевлаштування заявника у м. Харків.

До відповіді додано заяву №3248- від 19.04.2022р про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно якої останнє зареєстроване місце проживання/пребування внутрішньо переміщеної особи, останнє фактичне місце проживання/ перебування внутрішньо переміщеної особи на території, де виникли обставини, зазначені у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»: АДРЕСА_1 ; копію довідки форми ОК-5 (номер облікової картки застрахованої особи ) від Пенсійного Фонду України з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно якої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) дійсно працював у м. Харків та відраховував кошти с заробітньої плати у Пенсійний фонд Харківської області.

На переконання суду вищевказані документи в своїй сукупності слід вважати належним підтвердженням фактичного місця проживання позивача, що відповідає вимогам Порядку №22-1, якими, в свою чергу, не передбачено подання документів про реєстрацію місця проживання особи, яка звертається за призначенням пенсії.

На підтвердження такого висновку суду вказують положення статті 47 Закону №1058-ІV, за змістом яких пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та норми законодавства, суд робить висновок про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області №56 від 02.03.2023 року та наявність підстав для його скасування.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадку, зокрема коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

При цьому, суд враховує, що у силу абзацу тринадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу першого пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/ фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 02.03.2023 за №56 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком з посиланням на неподання останнім документів передбачених п.2.22 Порядку № 22-1 та довідки про взяття на облік як ВПО, в той же час підтвердивши наявність у позивача страхового стажу 38 років 4 місяці 26 днів.

З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, як компетентний орган, визначений для розгляду заяви про призначення пенсії, призначити пенсію за віком з 20.02.2023.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90 КАС України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, тоді як з урахуванням приписів ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору

Отже ставка судового збору за розгляд вказаної справи складає 858,88 грн., відповідно позивачем надлишково сплачено 214,72 грн.

Приписами частини 1,2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначена, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Також, представником позивача разом із позовними вимогами заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

В той же час, положеннями ч. 1 ст. 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із положеннями ст. 26,30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу вищевикладеного слід дійти висновку, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

При цьому, адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Зазначене передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Аналіз долучених представником позивача до матеріалів справи доказів свідчить, що в обґрунтування заявленого клопотання до суду подано копії ордера серії ВІ №1130337 від 09.03.2023, договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) №1 від 08.03.2023, акту виконаних робіт від 25.03.2023, прибуткового касового ордеру №23 від 25.03.2023.

Актом виконаних робіт від 25.03.2023 встановлено, що адвокатом на підготовку позовної заяви використано 6 годин (1 година 1000 грн), а відтак останнім надано послуги позивачу вартістю 6000 грн.

Суд звертає увагу, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Враховуючи конкретні обставини справи, яка не є складною, суті виконаних послуг в рамках договору про надання правової допомоги, часткове задоволення вимог позивача суд вважає за необхідне присудити на користь позивача понесені ним витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн.

Керуючись ст.14,243-246,293,295-296 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області №56 від 02.03.2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 20.02.2023 року.

В інішій частині вимог позов залишти без задоволення

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області судовий збір у розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн 44 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя Зоркіна Ю.В.