Справа № 305/691/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 305/691/23 пров. № А/857/11726/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань Хомича О.Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2023 року (головуючий суддя: Попова О.М., місце ухвалення м. Рахів, дата складення повного тексту судового рішення 19.06.2023) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 28.03.2023 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС 6688655 від 16.03.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Обґрунтовує позов тим, що 16.03.2023 о 15 год. 27 хв інспектором Управління патрульної поліції в Закарпатській області Микла Ростиславом Романовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС 6688655, за якою ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «MITSUBISHI» моделі ECLIPSE CROSS д.н.з НОМЕР_1 зі швидкістю 103 км/год, чим порушив вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 70 км/год на 801 км відрізку Автодороги М06 на 33 км/год. Швидкість вимірювалася приладом TruCam № 000624, чим порушив п. 12.9 б) ПДР перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, передбачених знаками 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3цих Правил.

Зазначену постанову позивач вважає необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з огляду на відсутність порушення ПДР Укарїни, а також те, що інспектором повністю проігноровані вимоги ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», оскільки прилад TruCam не був стаціонарно вмонтований, натомість замір швидкості приладом ТгuСаm здійснювався інспектором з руки, що суперечить приписам цієї статті.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2023 року позов задоволено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що вказане рішення, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції помилково зазначив, що правопорушення вчинено у населеному пункті та те, що відповідачем не надано жодного доказу, що на 801 кілометрі автодороги М-06 встановлений знак передбачений п. 3.29 ПДР України. Оскільки, згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «MITSUBISHI» моделі ECLIPSE CROSS д.н.з НОМЕР_1 зі швидкістю 103 км/год, на 801 км відрізку Автодороги М06, а не у населеному пункті. Крім цього, відповідачем до відзиву долучався відеозапис, який підтверджує наявність дорожнього знаку 3.29 ПДР України, однак суд першої інстанції його проігнорував та безпідставно зазначив, що на вказаній ділянці дороги рух автомобілів дозволяється зі швидкістю не більше 110 км/год.

Крім цього, апелянт покликається на те, що порушення ПДР України працівниками поліції зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості «TruCam» № 000624 в ручному режимі, а не в автоматичному, а тому вимоги ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не розповсюджується на спірні правовідносини.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.03.2023 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В оскарженій позивачем постанові зазначено, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «MITSUBISHI» моделі ECLIPSE CROSS, д.н.з НОМЕР_1 в межах населеного пункту зі швидкістю 103 км/год., чим порушив вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 70 км/год. на даному відрізку дороги на 33 км/год. Швидкість вимірювалася приладом TruCam № 000624, чим порушив п. 12.9 б) ПДР перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3 цих Правил, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП. Поліцейський прийняв по справі рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано жодного доказу, що на даній ділянці дороги встановлений знак передбачений п. 3.29 ПДР або п. 3.31 України, а навпаки встановлено, що дана ділянка дороги є - дорогою із розділеними напрямками руху, отже відповідно до п. 12.7ґ ПДР на даній ділянці дороги дозволена швидкість руху не більше 110 км/год.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими, вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. п. б п. 12.9 Розділу «ШВИДКІСТЬ РУХУ» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України), водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до Розділу 33 «ДОРОЖНІ ЗНАКИ» ПДР України, заборонний знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП, зокрема, передбачено відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що оскаржуючи постанову серії ЕАС 6688655 від 16.03.2023 позивач покликається на те, що інспектором повністю проігноровані вимоги ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», оскільки прилад TruCam не був стаціонарно вмонтований, натомість замір швидкості приладом ТгuСаm здійснювався інспектором з руки, що суперечить приписам цієї статті.

Однак, такі покликання позивача суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на наступне.

Так, судом апеляційної встановлено, що 16.03.2023 о 15 год 27 хв інспектором Управління патрульної поліції в Закарпатській області Микла Ростиславом Романовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС 6688655.

Згідно цієї постанови, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «MITSUBISHI» моделі ECLIPSE CROSS д.н.з НОМЕР_1 зі швидкістю 103 км/год, чим порушив вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 70 км/год на 801 км відрізку Автодороги М06 на 33 км/год, чим порушив п. 12.9 б) ПДР перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, передбачених знаками 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3цих Правил.

Швидкість вимірювалася приладом TruCam № 000624 (а. с. 26).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 «TruСАМ», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12. Міжповірочний інтервал для приладу «TruCam» визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 № 437 і становить 1 рік (а. с. 28).

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/233689, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 20 жовтня 2021 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruСАМ LTІ 20/20 № ТС000624» (а. с. 33), є придатним до застосування, оскільки вказане свідоцтво чинне до 26 грудня 2023 року.

Крім цього, можливість використання виробу «TruСАМ LTІ 20/20» виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24 грудня 2020 року № 04/05/02-3560, в якому вказано про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечено конфіденційності, цілісность та автентичність зареєстрованих даних (а. с. 29), дія цього висновку поширюється, зокрема, на TruСАМ LTІ 20/20 № ТС000624».

Закон України «Про Національну поліцію» 02.07.2015 № 580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України.

Стаття 40 Закон України «Про Національну поліцію» регулює застосування працівниками поліції технічних приладів та технічних засобів.

Відповідно до ст. 40 цього Закону (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови), поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів.

Аналіз вищенаведеної статті, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що цією нормою закону не передбачено, що при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу, фото- і відеотехніка, з допомогою якої здійснюється така фіксація, обов`язково повинна бути розміщена стаціонарно вмонтованим способом.

Отже, твердження позивача, що ручне розміщення засобів фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закон України «Про Національну поліцію» є помилковим, а тому не може бути безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до матеріалів справи додано матеріали, які зафіксовані приладом «TruСАМ LTІ 20/20 № ТС000624» з яких видно, що автомобіль «MITSUBISHI» моделі ECLIPSE CROSS д.н.з НОМЕР_1 під керуванням позивача рухався на 801 км відрізку Автодороги М06 зі швидкістю 103 км/год (а. с. 25).

Отже, за встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає, що матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 керував автомобілем «MITSUBISHI» моделі ECLIPSE CROSS д.н.з НОМЕР_1 з порушенням вимог п.п «б» п. 12.9 ПДР України, оскільки керував вказаним транспортним засобом зі швидкістю 103 км/год, чим порушив вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 70 км/год на 801 км відрізку Автодороги М06, тобто на 33 км/год, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що суд першої інстанції скасовуючи постанову, покликався на те, що місце вчинення правопорушення не знаходиться в межах населеного пункту та відповідачем не надано жодного доказу, що на даній ділянці дороги встановлений знак 3.29 ПДР України, а тому підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі висновки помилковими, оскільки у матеріалах справи наявний диск з відеозаписом (а. с. 35), який підтверджує наявність на 801 км відрізку Автодороги М06 дорожнього знаку 3.29 ПДР України - «Обмеження максимальної швидкості» 70 км/год.

Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП України, винесена на підставі та в межах повноважень наданих поліцейському патрульної поліції, за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а отже є законною.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позову допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволені позову.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 268, 271, 272, 286, 315, 316, 321, 322, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2023 року у справі № 305/691/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш