Справа № 380/4948/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/4948/23 пров. № А/857/11166/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Ніколіна В.В.,

з участю секретаря Гриньків І.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Павлової З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без розгляду від 13 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування ухвали,-

суддя в 1-й інстанції Крутько О.В.,

час ухвалення рішення 13.06.2023 року, 11:57 год.,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення 19.06.2023 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування ухвали.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ознайомившись та проаналізувавши постанову Верховного Суду від 31.10.2022 р. у справі №640/14698/20, ухвалу Львівської міської ради від 29.12.2020р. №7 «Про припинення місцевих рад шляхом приєднання до Львівської міської ради», розпорядження голови комісії з припинення Малехівської сільської ради від 11.02.2021 р. №4 «Про попередження працівників Малехівської сільської ради про наступне вивільнення у зв`язку із реорганізацією за пунктом 1 статті 40 КЗпПУ», персональне попередження ОСОБА_1 від 11.02.2021 р., розпорядження голови комісії з припинення Малехівської сільської ради від 22.06.2021р. №24 «Про звільнення ОСОБА_1 », йому стало відомо, що звільнення його із займаної посади відбулося протиправно з порушенням його прав, свобод та законних інтересів, оскільки базувалося та було похідним від розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 р. №718-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області», яке визнано судом протиправним та скасовано в частині Малехівської територіальної громади. Відтак даний позов поданий ним в межах шестимісячного строку з дня прийняття Верховним Судом 31.10.2022 р. постанови у справі №640/14698/20, оскільки лише після прийняття вказаної постанови він дізнався про порушення своїх, прав, свобод та законних інтересів під час звільнення його із займаної посади. Звертає увагу суду на те, що у позовній заяві не посилається на будь-які інші обставини, що могли призвести до незаконного прийняття оскаржуваної ухвали Львівської міської ради, а відтак з об`єктивних причин він не міг звернутись до суду з даним позовом раніше, оскільки в межах цих строків ще не було прийнято постанови Верховного Суду у справі №640/14698/20.

Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року скасувати та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечила, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Частиною першою ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абз.1 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Строк може і має бути поновленим судом, але лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Разом з тим, за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує відповідне рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Реалізація особою права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб. У разі якщо особа, яка необґрунтовано і не дотримуючись такого порядку, самостійно позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради №7 від 29.12.2020р. Про припинення місцевих рад шляхом приєднання до Львівської міської ради в частині Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області - 16.03.2023 за вх. №17845.

Оскаржувана ухвала №7 від 29.12.2020 року була оприлюднена 04.01.2021 року, а тому саме із цієї дати розпочався згаданий шестимісячний строк звернення до суду, який пропущений позивачем.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.03.2021 у справі №640/14698/20 адміністративний позов Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області та ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправними дії Львівської обласної державної адміністрації під час розроблення перспективного плану формування територій громад Львівської області, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.05.2020р. №624-р, в частині включення Малехівської територіальної громади Жовківського району Львівської області до Львівської територіальної громади з адміністративним центром у м. Львові. Визнано протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.05.2020 №624-р "Про затвердження перспективного плану формування територій громад Львівської області" в частині включення Малехівської територіальної громади Жовківського району Львівської області до Львівської територіальної громади з адміністративним центром у м. Львові. Визнано протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020р. №718-р "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області" в частині включення Малехівської територіальної громади Жовківського району Львівської області до Львівської територіальної громади з адміністративним центром у м. Львові. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.06.2021 у справі №640/14698/20 апеляційні скарги залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2021 - без змін.

Постановою Верховного Суду від 31.10.2022 року у справі №640/14698/20 касаційні скарги Кабінету Міністрів України та Львівської обласної державної адміністрації залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року залишено без змін.

Як передбачено ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами їх об`єднаннями на всій території України.

Отже, про обставини на які посилається позивач як на підставу звернення до суду, а саме скасування розпорядження від 12.06.2020 р. №718-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територіальних громад Львівської області» він дізнався (повинен був дізнатися) з моменту набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.03.2021 у справі №640/14698/20 30.06.2021 року.

Колегія суддів зазначає, що перебування на розгляді Верховного Суду справи №640/14698/20 не є обставиною, яка перешкоджала своєчасному зверненню до суду з даним позовом.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що позивачем не наведено об`єктивних обставин, які б перешкоджали йому звернутися до суду у визначений законодавством строк, а твердження на які позивач посилається у своїй заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду від 23.05.2023 року, не можуть вважатись поважними причинами для поновлення такого строку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 640/20314/20 (постанова від 02.12.2021) досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, при цьому такі обставини повинні бути підтверджені належним чином.

Правова позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 120/5780/20-а.

Посилання позивача на факт прийняття постанови Верховного Суду від 31.10.2022 у справі №640/14698/20, як на поважну причину пропуску шестимісячного місячного строку звернення до суду, не береться до уваги, оскільки така обставина не є об`єктивно непереборною, не впливає на волевиявлення особи та не пов`язана з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Судом не встановлено переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Положеннями ч. 13 ст. 171 КАС України визначено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Частиною 1 ст. 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Оскільки, судом не встановлено підстав для поновлення строку звернення до суду, суд вважає за необхідне, у відповідності до п.8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов залишити без розгляду.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без розгляду від 13 червня 2023 року у справі № 380/4948/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 30 серпня 2023 року.