Справа № 460/9718/23
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 серпня 2023 року м. Рівне №460/9718/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
довійськової частини НОМЕР_1
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі також відповідач), в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 100 000 гривень, в розрахунку на місяць, пропорційно дням участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на територіях: Донецької та Луганської областей (н.п. Вовчоярівка), за період з 01.12.2022 по 31.12.2022.

Мотивуючи вимоги позову зазначав, що під час виконання обов`язків військової служби, зокрема в спірний період, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на територіях: Донецької та Луганської областей (н.п. Вовчоярівка). З огляду на наведене вважав, що набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 01.05.2023 відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена у відзиві на позов від 24.05.2023, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції про те, що військовою частиною не було допущено жодних порушень прав позивача, що стосуються належного грошового забезпечення, оскільки згідно з положеннями Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовцi, якi відмовились виконувати бойові накази (розпорядження), - за місяць, в якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника). Відповідно, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №1422-ОД від 17.12.2022 підтверджено факт невиконання бойового розпорядження ОСОБА_1 , накладено на нього дисциплінарне стягнення сувора догана, та позбавлено додаткової винагороди. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 , що не є спірним у справі.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 21.03.2023 №2940 позивач в період з 02.07.2021 по 30.03.2022, з 01.04.2022 по 08.06.2022, з 30.06.2022 по16.07.2022, з 08.08.2022 пo 23.08.2022, з 24.08.2022 пo 03.10.2022, з 11.11.2022 по 24.01.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на територіях: Донецької та Луганської областей (н.п. Вовчоярівка), на підставі:

витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 132 вiд 02.07.2021;

витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 79 від 31.03.2022;

витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 80 від 01.04.2022;

витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 153 від 08.06.2022;

витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 176 від 30.06.2022;

витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 193 від 16.07.2022;

витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 216 вiд 08.08.2022;

витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 232 вiд 23.08.2022;

витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 233 вiд 24.08.2022;

витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 270 вiд 03.10.2022;

витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 304 від 11.11.2022;

витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 21 від 24.01.2023.

Вказана довідка та витяги з наказів були надіслані стороні позивача військовою частиною НОМЕР_1 у відповідь на адвокатський запит, листом від 21.03.2023 №3895вих, в якому відповідач також повідомляв про те, що стосовно позивача триває службове розслідування.

З наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.12.2022 №1422-ОД "Про результати службового розслідування для з`ясування причин і умов відмови від виконання бойового розпорядження військовослужбовцями 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 " (далі також - Наказ) судом встановлено, що 01.12.2022 близько 16 години 30 хвилин, в населеному пункті Костянтинівка Донецької області, заступником командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 було доведене бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №1457 від 25.11.2022 особовому складу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого було визначено завдання: розпочати висування з вихідного району для наступу, пройти рубіж переходу в атаку. Наступальні дії вести в напрямку населеного пункту Бахмутське Донецької області із завданням: знищити противника, оволодіти рубежем, закріпитись на визначеному рубежі та перейти до оборони. Не допустити прориву противника та втрати зайнятого рубежу.

В свою чергу, ряд військовослужбовців, зокрема, солдат ОСОБА_1 відмовились виконувати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №1457 від 25.11.2022.

За наведеного, вказаним наказом зафіксовано, що зокрема, позивачем допущено вчинення військового кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 Кримінального кодексу України.

Пунктом 5 Наказу, за невиконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №1457 від 25.11.2022, вирішено не виплачувати, зокрема, солдату ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за грудень 2022 року, в повному обсязі.

Пунктом 6 Наказу, зокрема, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення сувора догана.

Доказів оскарження, скасування чи недійсності вказаного наказу матеріали справи не містять.

Згідно з наявними у матеріалах справи доказами додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за грудень 2022 року ОСОБА_1 не виплачувалась.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Згідно з ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991№2011-XII (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абз.1 ч.4 ст.9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260, в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п.2 розділу 1 Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 розділу 1 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до п.17 розділу 1 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Наступними Указами Президента України, строк дії воєнного стану неодноразово продовжено і такий є чинним станом на час виникнення спірних правовідносин та вирішення даної справи судом.

На виконання Указів Президента України, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168, в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), яка набрала чинності 28.02.2022 та застосовується з 24.02.2022.

Пунктом 1 Постанови №168, зокрема, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, Міністром оборони України видано окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29 (далі також окреме доручення).

Пунктом 1 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 визначено, що під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях a6o забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки i оборони, відсічі i стримування збройної aгpeciї, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дій aбo заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

- бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в paйоні ведення воєнних (бойових) дій;

- бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони a6o наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави;

- бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

- бойових завдань з ведення pyxy oпopy на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

- завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної розвідки в районі ведення бойових дій aбo на територіях України, тимчасово окупованих противником. бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їx захоплення a6o спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

- бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);

- виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;

- виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;

- здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;

- здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

- виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, судами в морській, річковій акваторії.

Абзацами 3, 4 пункту 3 такого окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

-бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Водночас, підпунктом 9.7 пункту 9 вказаного окремого доручення визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. або 30000,00 грн. не включати військовослужбовців, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

З аналізу наведеного слідує, що прийняття Міністром оборони України розпорядження від 23.06.2022 №912/з/29 узгоджується з повноваженнями, визначеними пунктом 17 Порядку №260, а тому відповідне рішення підлягає врахуванню при вирішенні питання про виплату в грудні 2022 року додаткової допомоги позивачеві, передбаченої Постановою №168.

Так, за змістом рішення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі відповідного наказу командира частини, в якому зазначається конкретний перелік військовослужбовців, які набули право на відповідні виплати, за умови дотримання даними військовослужбовцями норм чинного законодавства та належного виконання ними покладених на них обов`язків.

Суд також зауважує, що відповідні положення окремого доручення кореспондують з діючими з 01.02.2023 нормами розділу XXXIV "Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану" Порядку №260.

Таким розділом Порядок №260 було доповнено згідно з наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023.

У межах спірних правовідносин судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.12.2022 №1422-ОД за невиконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №1457 від 25.11.2022, вирішено не виплачувати, зокрема, солдату ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за грудень 2022 року, в повному обсязі.

Позивачем не надано жодних доказів оскарження вказаного наказу командира військової частини НОМЕР_1 і такий наказ не є предметом судового розгляду в межах даної адміністративної справи.

За викладених обставин, враховуючи право відповідача не включати до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. військовослужбовців, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) за місяць, у якому здійснено таке порушення, та встановлену обставину того, що ОСОБА_1 у грудні 2022 року допущено невиконання бойового розпорядження командира військової частини, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача щодо нарахування та виплати йому додаткової винагороди за Постановою № 168 в розмірі 100000,00 грн. за грудень 2022 року.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до вимог ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 30 серпня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Суддя С.А. Борискін