Справа № 420/7953/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2023-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7953/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо неповного нарахування та не виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану військовослужбовцю Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити військовослужбовцю ОСОБА_1 , з березня 2022 року по січень 2023 року додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

- судові витрати покласти на відповідача;

- стягнути з відповідача витрати пов`язані з наданням правничої допомоги на користь позивача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є військовослужбовцем та проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 по день подання даної позовної заяви. Необхідність захисту свого права (подання позовної заяви) в даного громадянина виникла щодо не виплати додаткової винагороди за безпосередню участь у забезпеченні бойових дій по здійсненню заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, яка гарантується державою на період військового стану.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України ухвалено постанову від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі Постанова № 168). Даною постановою установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Відповідно до довідки яка надана згідно адвокатського запиту від березень 2022 року по січень 2023 року позивач отримав додаткової винагороди за лютий - 0,00 грн., березень - 29550,69 грн., квітень - 5806,45 грн., червень - 88709,67 грн., серпень - 77419,35 грн., вересень - 30000,00 грн., жовтень - 30000,00 грн., листопад - 30000,00 грн., грудень - 60000,00 грн., січень - 36129,03 грн.

Проте, як вказує позивач, у відповідності постанови №168 КМУ від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» не дотримував додаткової винагороди в розмірі за лютий місяць (100000, 00 грн. / 28 = 3571.42 грн. на день) тобто 4 робочі дні 14285,70 грн., за березень повний місяць повинно бути 100000,00 грн., але виплатили 29550,69 грн., тобто не виплатили 70449,31 грн., за квітень місяць повний місяць повинно бути 100000,00 грн., але виплатили 5806,45 грн., тобто не виплатили 94193,55 грн., червень місяць повний повинно бути 100000,00 грн., але виплатили 88709,67 грн.,тобто не виплатили 11290,33 грн., серпень місяць повний повинно бути 100000,00 грн., але виплатили 77419,35 грн., тобто не виплатили 22580,65 грн., вересень місяць повний повинно бути 100000,00 грн., але виплатили 30000,00 грн., тобто не виплатили 70000,00 грн., жовтень місяць повинно бути 100000,00 грн., але виплатили 30000,00 грн., тобто не виплатили 70000,00 грн., листопад повний місяць повинно бути 100000,00 грн., але виплатили тільки 30000,00 грн., тобто не виплатили 70000,00 грн., грудень місяць повний повинно бути 100000,00 грн., але виплатили 60000,00 грн., тобто не виплатили 40000,00 грн., січень місяць повний повинно бути 100000,00 грн., але виплатили 36129,03 грн., тобто не виплатили 63870,97 грн.

Позивач вважаючи, що відповідач не видаючи наказ щодо донарахування йому додаткової винагороди, порушує його право, яке гарантовано державою на період військового стану, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 17.04.2023 року суд позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху та надав позивачу час для усунення недоліків шляхом надання до суду: відомості про відомі номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти відповідача; докази зазначені в ухвалі суду разом із їх копією для відповідача, або докази неможливості подання до суду необхідних доказів.

20.04.2023 року до канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 17.04.2023 року.

Ухвалою від 24.04.2023 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/7953/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та виклику сторін.

12.05.2023 року до канцелярій Одеського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду з вказаними позовними вимогами.

12.05.2023 року до канцелярій Одеського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача у відзиві позовні вимоги не визнає, зазначає, що позивачу була повністю нарахована та виплачена додаткова винагорода, яка передбачена Постановою № 168 у період з березня 2022 року по січень 2023 року. Позивачем невірно розуміється нормативне регулювання виплати додаткової грошової винагороди та особливості здійснення таких виплат. Наголошує, що Постанова № 168 розділяє розмір додаткової винагороди на дві суми, а саме до 30000 грн. - для всіх військовослужбовців за час виконання обов`язків військової служби протягом місяця, та додаткову суму збільшення такої винагороди у розмірі до 70000 грн., для тих військовослужбовців, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів протягом місяця. Відповідно додаткова винагорода у розмірі саме 100 000,00 грн. виплачується за умов, що військовослужбовець протягом всього місяця брав безпосередню участь в бойових діях та інших заходах, в той час як у разі менш тривалої участі, частка суми в 70 000 грн. відповідно зменшується, прямо пропорційно часу участі у таких діях та заходах протягом місяця. Для кожного військовослужбовця проводиться окремий розрахунок тривалості часу взяття ним участі в бойових діях і лише після цього проводиться пропорційне нарахування додаткових виплат. У рапортах керівника та наказах командира 1 загону морської охорони чітко визначено пропорційність часу участі ОСОБА_1 у бойових діях та підстави виплати додаткової винагороди. У інші періоди, окрім зазначених у рапортах, позивач не брав безпосередню участь у бойових діях. Військова частина НОМЕР_2 діяла відповідно до законодавства і позивачу вірно було виплачено додаткову винагороду, яка передбачена Постановою №168. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 22.06.2023 року суд ухвалив розгляд справи №420/7953/23 проводити за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 02.08.2023 року.

В судове засідання, призначене на 02.08.2023 року, з`явився представник відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно. Суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 02.08.2023 року, відклав підготовче засідання на 16.08.2023 року.

В судове засідання, призначене на 16.08.2023 року, з`явився представник відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно.

Ухвалою суду від 16.08.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 16.08.2023 року.

Судом, ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 16.08.2023 року, продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 (1 Загін морської охорони Державної прикордонної служби України) з 24.02.2022 року.

Відповідно до архівної відомості № 5766, яка була надана відповідачем на адвокатський запит представника позивача, у період з березня 2022 року по грудень 2022 року позивач отримав додаткову винагороду: березень 29550,69 грн., квітень 5806,45 грн., травень 30000,00 грн.+70198,88 грн., червень 30000,00грн. +58709,67 грн., липень 30000,00 грн. +67666,66 грн., серпень 30000,00 грн.+47419,35 грн., вересень 30000,00 грн., жовтень 30000,00 грн., листопад - 30000 грн., грудень -69000 грн.

Відповідно до розрахункового листа за січень 2023 року позивач отримав додаткову винагороду у січні 36129,03 грн.

Вважаючи протиправною допущену бездіяльність щодо неповного нарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 грн., у зв`язку з безпосередньою участю та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з березня 2022 року по січень 2023 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан, який існує по сьогоднішній день.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

Приписами п.1 Постанови №168 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» Постанову № 168 доповнено пунктом 2-1 такого змісту: «Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».

Згідно з п.2 постанови КМУ №793, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 533 затверджено Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України (далі - Положення).

Пунктом 1 Положення визначено, що Адміністрація Державної прикордонної служби України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Згідно п.9 Положення, Адміністрація Держприкордонслужби в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів МВС видає директиви, накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

З метою організації правильності застосування норм чинного законодавства, а саме п.2-1 Постанови №168 та регулювання порядку і умов здійснення виплат військовослужбовцям ДПСУ додаткової винагороди під час дії воєнного стану Адміністрацією Державної прикордонної служби України (далі - АДПСУ) були прийняті накази № 164 від 31.03.2022 «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», положення якого застосовувались з 24.02.2022 до 01.08.2022 (далі - Наказ №164), наказ № 392/0/81-22-АГ від 30.07.2022 «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», положення якого застосовувались з 01.08.2022 року по 01.12.2022 року (далі - Наказ № 392) та наказ №628/0/81-22 від 09.12.2022 «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», положення якого застосовуються з 01.12.2022 року (діла Наказ №628).

Відповідно до п.1 Наказу №392 та 628 військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі - органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби.

Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

З 24.02.2022 року по 01.08.2022 року для загонів морської охорони Наказом №164 безпосередня участь у бойових діях визначалась як: «виконання бойових завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій)».

З 01.08.2022 року по 01.12.2022 року для загонів морської охорони Наказом №392 безпосередня участь у бойових діях визначалась як: «виконання бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником».

З 01.12.2022 року для загонів морської охорони Наказом №628 безпосередня участь у бойових діях визначається як: «виконання бойових (спеціальних) завдань екіпажами кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також при виконанні бойових завдань щодо пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів».

Наказами №164, №392 та №628 визначено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:

1) бойового наказу (бойового розпорядження);

2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Пунктом 10 Наказу №392 визначено, що облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу та підготовку проекту наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 цього наказу, в органах Держприкордонслужби покласти на штаб органу, а у випадку відсутності штабу - на підрозділ (посадову особу), який веде облік бойових дій.

Надання військовослужбовцям довідок про участь у зазначених заходах здійснює підрозділ, який веде облік особового складу (відповідна норма є ідентичною у Наказах № 164 та 628).

У п. 11 Наказу №392 зазначається, що склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України (ця норма так само викладена у Наказі №628).

Відповідно до п.12 Наказу №392 виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).

До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу.

З 01.12.2022 року відповідно до п. 5 Наказу №628 виплата додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів Голови Держприкордонслужби, начальників (командирів) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Держприкордонслужби за місцем проходження військової служби, а їх начальникам (командирам) - на підставі наказів начальників (командирів) вищого рівня.

Як встановлено судом і не заперечується ані позивачем, ані відповідачем, ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 , у якій бере безпосередню участь у бойових діях.

Постановою КМУ № 168 визначено 2 види додаткових доплат до грошового забезпечення військовослужбовців під час дії воєнного стану:

до 30 000,00 грн. військовослужбовцям, що обраховуються пропорційно, виходячи із календарного періоду проходження служби військовослужбовцем, тобто для отримання грошових коштів по даній категорії, військовослужбовцю за розрахунковий місячний період необхідно фактично нести службу;

до 70 000 грн. (без урахування попередніх 30 000) військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів протягом місяця.

З матеріалів справи вбачається, що надані рапорти керівника позивача та накази командира 1 загону морської охорони про виплату додаткової винагороди в спірний період уточнюють на яких підставах та пропорційність часу участі у бойових діях позивача.

Так, у березні 2022 року на підставі наказу № 63-ОС від 07.03.2022 року позивачу була виплачена додаткова винагорода за лютий 2022 року (24.02.-28.02) у сумі 5357,15 грн.; у березні 2022 року на підставі наказу № 64-ОС від 07.03.2022 року позивачу була виплачена додаткова винагорода за березень 2022 року у сумі 24193,55 грн.; у квітні 2022 року на підставі наказу № 95-ОС від 07.04.2022 року позивачу була виплачена додаткова винагорода за березень 2022 року (26.03-31.03) у сумі 5806,45 грн.; у травні 2022 року на підставі наказу № 131-ОС від 03.05.2022 року позивачу була виплачена додаткова винагорода за квітень 2022 року (01.04.-30.04.) у сумі 30000,00 грн.; у травні 2022 року на підставі наказу № 135-ОС від 05.05.2022 року позивачу була виплачена додаткова винагорода в розмірі із розрахунку 70000,00 грн. на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період лютий-квітень 2022 року, а саме за лютий (24.02-26.02) у сумі 7500,00 грн., за березень (03,23,29,30.03) у сумі 9032,28 грн., за квітень (02-04,07,08,10-21,24-29.04) у сумі 53666,66 грн.; у червні 2022 року на підставі наказу № 163-ОС від 06.06.2022 року позивачу була виплачена додаткова винагорода за травень 2022 року (01.05.-31.05.) у сумі 30000,00 грн. та виплачена додаткова винагорода в розмірі із розрахунку 70000,00 грн. на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за травень (02-27.05.2022, 26 діб) у сумі 58709,67 грн.; у липні 2022 року на підставі наказу № 193-ОС від 05.07.2022 року позивачу була виплачена додаткова винагорода за червень 2022 року (01.06.-30.06.) у сумі 30000,00 грн. та виплачена додаткова винагорода в розмірі із розрахунку 70000,00 грн. на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за червень (01.06.2022-19.06.2022, 21.06.2022-30.06.2022, 29 діб) у сумі 67666,66 грн.; у серпні 2022 року на підставі наказу № 235-ОС від 03.08.2022 року позивачу була виплачена додаткова винагорода за липень 2022 року (01.07.-31.07.) у сумі 30000,00 грн.; у серпні 2022 року на підставі наказу № 239-ОС від 08.08.2022 року позивачу була виплачена додаткова винагорода в розмірі із розрахунку 70000,00 грн. на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за липень (01.07.2022-20.07.2022, 23.07.2022, 21 доба) у сумі 47419,35 грн.; у вересні 2022 року на підставі наказу № 272-ОС від 01.09.2022 року позивачу була виплачена додаткова винагорода за серпень 2022 (01.08.-31.08.) року у сумі 30000,00 грн.; в жовтні 2022 року на підставі наказу № 300-ОС від 02.10.2022 року позивачу була виплачена додаткова винагорода за вересень 2022 року (01.09.-30.09.) у сумі 30000,00 грн.; у листопаді 2022 року на підставі наказу № 335-ОС від 02.11.2022 року позивачу була виплачена додаткова винагорода за жовтень 2022 року (01.10.-31.10.) у сумі 30000,00 грн.; в грудні 2022 року на підставі наказу № 369-ОС від 02.12.2022 року позивачу була виплачена додаткова винагорода за листопад 2022 року (01.11.-30.11.) у сумі 30000,00 грн.; у грудні 2022 року на підставі наказу № 401-ОС від 22.12.2022 року позивачу була виплачена додаткова винагорода за грудень 2022 року (01.12.-31.12.) у сумі 30000,00 грн.; у січні 2023 року на підставі наказу № 7-ОС від 06.01.2023 року позивачу була виплачена додаткова винагорода в розмірі із розрахунку 70000,00 грн. на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за грудень (01.12.2022-16.12.2022, 16 діб) у сумі 36129,03 грн.

Дослідивши архівну відомість ОСОБА_1 № 5766, розрахунковий лист за січень 2023 року, рапорти та накази командира 1 загону морської охорони в період з березня 2022 року по січень 2023 року, суд приходить до висновку, що позивачу було вірно нараховано та виплачено додаткову винагороду у сумах, пропорційних до часу несення ним військової служби, а також безпосередньої участі у бойових діях.

У інші періоди, окрім зазначених у рапортах, позивач безпосередньої участі у бойових діях не брав, відповідно додаткова винагорода йому не виплачувалась.

При цьому, суд відхиляє позицію позивача стосовно того, що відповідач мав виплачувати додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн. кожного місяця.

На думку суду, позивачем невірно трактуються положення Постанови №168, оскільки у позовній заяві жодним чином не наводяться обґрунтування неправильності розрахунків та виплат позивачу відповідачем за кожний місяць несення служби та участі у бойових діях.

Суд зазначає, що Постанова №168 визначає не « 100 000 грн.», а «до 100 000 грн.», тобто встановлює 100 000 грн. як максимально можливий розмір суми додаткової винагороди, а не як гарантований за будь-яких обставин. При цьому, виплата цих сум здійснюється в порядку та на підставі документів зазначених судом вище.

Таким чином, нарахована та виплачена додаткова винагорода позивачу в період з березня 2022 р. по січень 2023 р. відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Розглянувши подані сторонами заяви та документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позивач не надав доказів, що підтверджують його позовні вимоги, а його правова позиція. є помилковою.

Натомість відповідач надав докази, якими підтверджується відсутність бездіяльності у його діях та правильність нарахованих і виплачених сум.

Крім того, суд відхиляє клопотання представника відповідача щодо залишення позовної заяви без розгляду, оскільки строк звернення до суду з цим позовом визначений ч.1 ст. 233 КЗпП України, а відповідно до п.1 Глави ХІХ "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19), строки, визначені ст. 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що доводи позивача є необгрунтованими, відповідно, позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що доводи позивача є необгрунтованими, відповідно, позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо неповного нарахування та не виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану військовослужбовцю Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити військовослужбовцю ОСОБА_1 , з березня 2022 року по січень 2023 року додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 31.08.2023 року.

Суддя Г.В. Лебедєва

.