Справа № 160/1809/23
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2023-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2023 року м. Дніпросправа № 160/1809/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2023, (суддя суду першої інстанції Букіна Л.Є.), прийняте в м. Дніпрі в порядку спрощеного провадження, в адміністративній справі № 160/1809/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

22.02.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила: визнати протиправними та скасувати рішення відповідачів від 28.04.2022 року № 36 та від 20.12.2022 року № 36 про відмову у призначенні пенсії за віком та зобов`язати призначити таку пенсію.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що відповідач протиправно відмовив позивачеві у поновленні виплати пенсії за віком мотивуючи це такою підставою, яка не визначена законодавцем як підстава для відмови у поновленні пенсії. На думку позивача, відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки він не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 06.03.2023 задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнав протиправними та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 28.04.2022 року № 36 та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.12.2022 року № 36.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 25.04.2022 року поновлення нарахування і виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та виплатити утворену заборгованість.

Не погодившись з рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 25.04.2022 позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення та виплату пенсії на території України. Позивач проживала та отримувала пенсію в м. Белгород в Російській Федерації. Станом на час звернення до ПФУ паперова пенсійна справа та атестат про припинення виплати пенсії до відповідача не надходили. Відтак, підстави для призначення пенсії позивачу були відсутні. 12.12.2022 позивач знову звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, надала копію рішення суду, яким встановлено факт припинення виплати пенсії позивачу в РФ. Однак, вказаним рішенням не зобов`язано відповідача вчиняти певні дії, відтак підстави для призначення пенсії позивачу відсутні.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є громадянином України та відповідно до запису трудової книжки перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Павлограді.

25.05.2022 позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії на території України.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 28.04.2022 року № 36 відмовлено в призначенні пенсії, з огляду на відсутність пенсійної справи та документів про припинення пенсійного забезпечення РФ.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.10.2022 року у справі № 185/7919/22, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_1 проживала в російської федерації і отримувала пенсію в м. Бєлгород. 23 лютого 2022 року вона приїхала до м. Павлограда та з того часу проживає фактично за адресою: АДРЕСА_1 та маю реєстрацію за адресою: АДРЕСА_2 . Цим судовим рішенням встановлено факт припинення виплати пенсії в російської федерації з 01 березня 2022 року ОСОБА_1 .

12.12.2022 позивач повторно звернулася до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.12.2022 року № 36 у призначенні (поновленні) виплати пенсії відмовлено з підстав відсутності паперових матеріалів пенсійної справи, а також доказів припинення її виплати у РФ.

Не погодившись з рішеннями про відмову в призначення (поновленні) пенсії позивач звернулась до суду з адміністративним позовом в цій справі.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що неможливість отримання пенсійним органом паперової пенсії справи та атестату про припинення виплати пенсії позивачу на території РФ, не може слугувати відмові в поновленні виплати пенсії.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом статті 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-VI цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону № 1058-VI якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 7 Угоди від 14 січня 1993 року між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, передбачено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасників Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до положень статті 3 цієї Угоди всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення. Взаємні розрахунки не здійснюються, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами. Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть встановлені законодавством держав - учасників Угоди.

За змістом пункту 1 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року призначення пенсій громадянам держав - учасників Угоди здійснюється за місцем проживання.

Пунктом 3 статті 6 Угоди передбачено, що обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відповідно до ст.7 Угоди при переселенні пенсіонера в межах держав - учасників Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера. Розмір пенсії переглядається у відповідності до законодавства держави - учасника Угоди за новим місцем проживання з дотриманням умов, передбачених пунктом 3 статті 6 цієї Угоди.

Статтею 8 Угоди передбачено, що органи, які здійснюють пенсійне забезпечення в державах - учасниках Угоди, співпрацюють одне з одним в порядку, визначеному за угодою між їх центральними органами.

Таким чином, особа не має права на одночасне отримання пенсії в декількох державах. У той же час, аналіз приписів чинного пенсійного законодавства України та Угоди від 13 березня 1992 року Про гарантії прав громадян держав - учасників СНД в галузі пенсійного забезпечення свідчить про відсутність вимог щодо документального підтвердження припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання як умови для призначення/поновлення виплати пенсії за новим місцем проживання пенсіонера.

Частиною 1 статті 49 Закону № 1058-VI передбачені випадки, коли виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, а саме:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону (ч.2 ст.49 цього Закону).

Відповідно до абз.1, 3 п.1.8 Інструкції про порядок переказування пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, та виплати пенсій пенсіонерам іноземних держав, які проживають в Україні, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 23.04.1999 № 4-5, виплата пенсій пенсіонерам, які виїхали на постійне місце проживання до держав, що підписали Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі Угода), здійснюється на умовах та в порядку, визначених Угодою, управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі управління Фонду).

Пенсії виплачуються на підставі повідомлення відповідного органу з питань пенсійного забезпечення держави за новим місцем проживання особи на умовах та в порядку, передбачених Угодою.

Таким чином, право пенсіонера на отримання пенсії не залежить від можливості пенсійного органу підтвердити припинення виплати пенсії останньому за попереднім місцем проживання.

На підставні Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, яким введено на території України воєнний стан, у зв`язку військовою агресією російської федерації проти України, починаючи з 24.02.2022, листування із російською федерацією зупинено, що підтверджується офіційним повідомленням АТ Укрпошта на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Вказане унеможливило отримання пенсійним органом документального підтвердження припинення виплати пенсії позивачу на невизначений час та зумовило відмову в призначенні пенсії позивачу.

Водночас суд апеляційної інстанції зазначає, що неможливість отримання пенсійним органом паперової пенсії справи позивача, а також атестату про припинення виплати пенсії через війну не може ставитись у провину позивачу, та слугувати підставою для відмови в поновленні виплати пенсії.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, неможливість перевірки документів та їх отримання на запит не є законодавчою підставою для припинення виплати пенсії, відмові в її призначенні.

У спірному випадку, як встановлено судом, позивач у поданій пенсійному органу заяві щодо нарахування пенсії за віком від 25.04.2022 повідомив і підтвердив документально про факт свого проживання на території України та додав до заяви документи відповідно до вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1.

Відповідно до п.2.8 вказаного Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до п.4.8 Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронні довірчі послуги та Про захист персональних даних. Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 Деякі питання документування управлінської діяльності.

В свою чергу, відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення. Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2021 року у справі №308/3864/17.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 в адміністративній справі №160/1809/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук