Справа № 380/10648/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/10648/23 пров. № А/857/12306/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року (головуючий суддя Гулкевич І.З., м.Львів) у справі №380/10648/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

16.05.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28.04.2023 щодо відмови судді у відставці ОСОБА_1 зарахувати до його стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби (служби в збройних силах СССР) з 17.11.1977 по 14.11.1979, а також три роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби (служби в збройних силах СССР) з 17.11.1977 по 14.11.1979, а також три роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, визначивши його сукупний стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 24 роки 03 місяці 16 днів; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII в розмірі 58% його суддівської винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум починаючи з 06.04.2023.

Позов обґрунтовує тим, що рішенням №311 від 11.04.2023 управлінням Пенсійного фонду України позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи зі стажу роботи на посаді судді - 20 років 03 місяці 15 днів та визначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 50 % від місячної суддівської винагороди працюючого судді. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області від 28.04.2023 позивачу відмовлено у задоволенні заяви щодо перерахунку стажу роботи на посаді судді та визначення щомісячного довічного грошовою утримання з урахуванням стажу (дослід) роботи (професійної діяльності), строку строкової військової служби в лавах армії. Позивач не погоджується з такою відмовою відповідача та стверджує, що його стаж роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, складає 24 роки 03 місяці 16 днів, а відповідач неправильно визначив цей стаж, оскільки не врахував до нього період проходження строкової військової служби з 17.11.1977 по 14.11.1979 (1 рік 11 місяців 27 днів), а також 3 роки стажу (періоду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року адміністративним позов задоволено. Визнано протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівської області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби з 17.11.1977 по 14.11.1979 (1 рік 11 місяців 27 дні) та 3 (трьох) років стажу роботи за спеціальністю, вимога щодо якого визначалася законом та надавала право на призначення на посаду судді. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби з 17.11.1977 по 14.11.1979 (1 рік 11 місяців 27 дні) та 3 (трьох) років стажу роботи за спеціальністю, вимога щодо якого визначалася законом та надавала право на призначення на посаду судді, визначивши загальний стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 24 роки 04 місяці 20 днів. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII в розмірі 58% його суддівської винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 06.04.2023.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що позивач перебуває на обліку з 06.04.2023, як одержувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зарахування періодів на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби (служби в Збройних силах СССР) з 17.11.1977 по 14.11.1979 (1 рік 11 місяців 27 дні), (3 роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, Законом України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII не передбачено. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

08.08.2023 позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. Доводи відзиву аналогічні доводам адміністративного позову. Крім того, зазначає, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі є неправомірними та необгрунтованими, а також вони не відповідають як фактичним обставинам справи, так і документам, що знаходяться в матеріалах адміністративної справи. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Позивач є суддею у відставці та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням Вищої ради правосуддя Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Львівської області у зв`язку з поданням заяви про відставку від 04.04.2023 №293/0/15-23 позивача звільнено з посади судді.

Наказом голови Господарського суду Львівської області від 04.04.2023 №05-13/31 позивача відраховано зі штату Господарського суду Львівської області.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №293/0/15-23 від 04.04.2023 та відомостей трудової книжки стаж роботи судді, що дає позивачу право на звільнення у відставку становить 24 роки 04 місяці 20 днів, а саме: строк проходження строкової військової служби 1 рік 11 місяців 27 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), що надавав право для призначення на посаду арбітра (судді) - 3 роки; стаж роботи на посаді судді 19 років 04 місяці 23 дні.

З 06.04.2023 позивачу призначено та виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно з нормами Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII (рішення Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова № 11 від 11.04.2023). Водночас, для визначення розміру довічного грошового утримання пенсійний орган зарахував позивачу до стажу роботи судді 20 років 03 місяці 15 днів, що становить 50% розміру суддівської винагороди, а саме 60537,60 грн.

20.04.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, зарахувавши до стажу судді, що дає право на отримання довічного грошового утримання період проходження військової строкової служби з 17.11.1977 по 14.11.1979 (1 рік 11 місяців 27 дні), 3 (три) роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Листом від 28.04.2023 №11207-11208/С-52/8-1300/23 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Вважаючи відмову відповідача від 28.04.2023 №11207-11208/С-52/8-1300/23 протиправною, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Колегія суддів зазначає, що Указом Президента України від 11.11.2003 №1286/2003 ОСОБА_1 призначений суддею Господарського суду Львівської області строком на п`ять років, постановою Верховної Ради України від 11.06.2009 №1513-VI обраний на посаду судді зазначеного суду безстроково.

Частинами першою, третьою статті 116 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 р. №1402-VIII (Закон № 1402-VIII ) встановлено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 такого Закону, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до Вищої ради правосуддя, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

Відповідно до частини 1 статті 137 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 р. №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

У подальшому Законом України від 12.07.2018 р. №2509-VIII статті 137 Закону №1402-VIII було доповнено положенням про те, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності вказаним Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Апеляційний суд звертає увагу, що на час призначення позивача на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося частино четвертої статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII Про статус суддів та Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 43 Закону № 2862-XII (із змінами, внесеними Законом від 24 лютого 1994 року № 4015-12) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом 2 статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Отже, на підставі вищезазначених норм до стажу позивача на посаді судді підлягає зарахуванню період проходження військової строкової служби з 17.11.1977 по 14.11.1979 (1 рік 11 місяців 27 дні).

Разом з тим, частиною 2 статті 137 Закону №1402-VIII (у редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми дає підстави колегії суддів вважати, що з набранням чинності Законом України Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів у зв`язку з прийняттям Закону України Про Вищий антикорупційний суд, яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді.

Аналогічна правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.11.2018, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі №9901/805/18.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону № 2862-XII, яка була чинною на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Наведене свідчить про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку додатково 3 років стажу (досвіду роботи) професійної діяльності у сфері права.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що стаж роботи позивача на посаді судді становить 24 роки 04 місяці 20 днів. Дані обставини також підтверджуються рішенням органу, який прийняв рішення про відставку судді (рішення Вищої ради правосуддя № 293/0/15-23 від 04.04.2023), а тому позивач має право на виплату довічного утримання розмірі 58% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50% за 20 років роботи посаді судді + 8% за 4 роки стажу).

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційних скарг їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року у справі № 380/10648/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний