Справа № 206/2327/23
Суддя: Нестеренко Т. В.
Дата ухвалення: 2023-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/2327/23
Провадження № 2-а/206/18/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2023 м.Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді- Нестеренко Т.В.,

при секретарі Бублейник В.В.,

за участю представника позивача - адвоката Клименко Н.Л.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Лавренкова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача, адвоката Клименко Н.Л. про витребування доказів по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Самарського відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Самарського відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення.

У судовому засіданні представник позивача, адвокат Клименко Н.Л. подала клопотання про витребування доказів, яке мотивувала тим, що у провадженні Самарського районного суду м.Дніпропетровська перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Самарського відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення.

Як роз`яснено в рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99(справа №1-7/99) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Таким чином, загальні принципи дії закону у часі, визначені ст. 58 Конституції України, в цілому роз`яснено у рішеннях Конституційного Суду України. Разом з тим, ст. 58 Конституції України не вирішує питання про дію нормативно-правового акта у часі у тому випадку, якщо правовідносини розпочалися до набрання чинності акта, а закінчилися під час дії (набрання чинності) новоприйнятим нормативно-правовим актом, який по-іншому регулює такі правовідносини, причому, в ретроактивній формі..

Постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану» від 01.11.2022 №1232 скасовує адміністративну відповідальність за порушення строку звернення для обміну посвідки на тимчасове проживання, так як зазначена Постанова фактично продовжила встановлений законом строк дії посвідки на тимчасове проживання (строк звернення за її обміном) для певної категорії осіб, починаючи з 24.02.2022р.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2022 року № 1232 «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану», установлено, що у період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення або скасування надання територіальними органами/територіальними підрозділами Державної міграційної служби адміністративних послуг громадянам Російської Федерації здійснюється з урахуванням таких особливостей:

розгляд заяв про оформлення дозволу на імміграцію, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на постійне чи тимчасове проживання, поданих до набрання чинності цією постановою, зупиняється до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором;

у разі звернення громадянина російської федерації із заявою про оформлення дозволу на імміграцію, продовження строку перебування, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на постійне чи тимчасове проживання територіальний орган/територіальний підрозділ Державної міграційної служби інформує про відмову в прийнятті документів до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором.

Зазначені у пункті 1 цієї постанови обмеження не поширюються на:

осіб, що мають підстави для оформлення посвідки на тимчасове проживання, передбачені частинами четвертою, чотирнадцятою, п`ятнадцятою статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

У зв`язку з цим, відповідно до пункту 2 Постанови, якщо строк звернення за обміном посвідки на тимчасове проживання настав у період з 24 лютого 2022 року до 9 листопада 2022 року, такі особи повинні протягом 30 днів (по 8 грудня включно) необхідно було звернутися за обміном посвідки на тимчасове проживання. Після 8 грудня прийом заяв про обмін посвідки на тимчасове проживання, буде здійснюватися не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення строку дії посвідки.

Так у ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» зазначено іноземців та осіб без громадянства, які Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Позивач підпадає під визначення ч.14 ст.4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», так як 10 серпня 2021 року уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_2 , прибув в України з метою возз`єднання з сім`єю та отримав довідку на тимчасове проживання.

На виконання вимог Постанови, ОСОБА_1 в черговий раз звернувся до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 06 грудня 2022 року, особистий прийом було здійснено і сформовано відповідну заяву-анкету. За результатами розгляду заяви, 19 грудня 2022 року було прийнято рішення щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання. При цьому, листом від 29 грудня 2022 року ГУ ДМС України в Дніпропетровській області повідомило ОСОБА_1 про те, що рішення ще не прийняте.

Відповідно до даних електронного кабінету ДМС України, посвідка була персоналізована та відправлена до підрозділу міграційної служби 21.12.2022 року та готова до видачі 10.02.2023 року (скрінкопії додаються). 10.03.2023 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою з проханням надати роз`яснення причин не видачі посвідки на тимчасове проживання.

14 березня 2023 року на електронну адресу Позивача надійшло повідомлення про прийняття рішення від 13.04.2023 року про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання на підставі п.п.2 п.61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 25.04.2018 року №322.

Тотожна копія повідомлення була надіслана поштою та отримана Позивачем 21.03.2023 року.

Згідно Рішення №9 від 29 жовтня 2022 року «про примусове повернення», дію якого було зупинено з 09.11.2022 року на 30 днів (у межах строків, передбачених ч.2-4 ст.288 КАС України, які складаються з 10 днів на розгляд справи у суді першої інстанції, 10 днів на подання апеляційної скарги та 10 днів на перегляд справи в суді апеляційної інстанції), тобто, до 09.12.2022 року, ОСОБА_1 було зобов`язано покинути територію України в термін до 27.11.2022 року.

У встановлений Рішенням термін для примусового повернення ОСОБА_1 звернувся до уповноважений органів у порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану» від 01.11.2022 №1232 для окремої категорії іноземців, для отримання посвідки на тимчасове проживання. За результатами його звернення було прийнято рішення про оформлення посвідки, що свідчить про відсутність на час звернення підстав для відмови у її оформленні та видачі.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану» від 01.11.2022 №1232 було унормовано можливість документування іноземці, строк дії посвідки на тимчасове проживання якого сплинув у період з 24.02.2022р. по 09.11.2022р., при цьому Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання» від 25.04.2018 року №322 (далі - Порядок №322), в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачений порядок видачі, вилучення, визнання недійсною та послідуючого знищення виданих або оформлених посвідок.

Пунктом 37 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання №322 регламентовано, що рішення про оформлення посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих документів та відсутності підстав для відмови в її видачі.

Відповідно п.42 Порядку №322, рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні.

За змістом п.45 Порядку №322, після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС або уповноважена ним посадова особа приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.

19 грудня 2022 року було прийнято рішення щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання, таким чином, станом на 19.12.2022 року були відсутні підстави для відмови у оформленні та видачі посвідки на тимчасове проживання на території України ОСОБА_1

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України).

Конституційний Суд України в Рішенні від 18 червня 2020 року № 5-р(II)/2020 зазначив, що „однією з вимог принципу верховенства права (правовладдя) є вимога юридичної визначеності (як принцип). Принцип юридичної визначеності є істотно важливим у питаннях дієвості верховенства права (правовладдя).

Одним зі складових елементів загального принципу юридичної визначеності є вимога (як принцип) передбачності приписів права (абзац перший, перше речення абзацу другого підпункту 2.1.1 підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини).

Конституційний Суд України також зважає на те, як витлумачено поняття юридичної визначеності в міжнародних актах та документах, згідно з якими, зокрема, „юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були зрозумілими й точними, а також, щоб їхньою метою було забезпечення передбачуваності ситуацій та правовідносин; юридична визначеність також означає, що держава загалом повинна додержувати взятих на себе зобов`язань щодо людей або виконувати їм обіцяне [поняття „виправданого (леґітимного) очікування] [Доповідь про правовладдя, ухвалена Європейською Комісією „За демократію через право (Венеційська Комісія) на її 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25-26 березня 2011 року), перше речення § 46, § 48]; принцип правомірних (легітимних) очікувань, за тлумаченням Венеційської Комісії, виражає ідею, що „органи публічної влади повинні не лише додержуватися приписів актів права, а й своїх обіцянок та пробуджених [у особи] очікувань [спеціальне Дослідження Венеційської Комісії „Мірило правовладдя, CDL-AD(2016)007, пункт II.B.5.61].

Отже, юридичну визначеність в аспекті поняття правомірних (легітимних) очікувань слід розуміти не лише як право особи розраховувати на розумну та передбачувану стабільність приписів актів права, чітке розуміння юридичних наслідків застосування таких приписів, а також як право особи на розумні очікування щодо послідовності та цілісності законотворчої діяльності Верховної Ради України як єдиного органу законодавчої влади в Україні.

Проте, Рішенням ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 13.03.2023 року про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, адміністративний акт про застосування санкцій повинний містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Виключно Порядком №322 регламентовані підстави для знищення посвідки та умови, за яких посвідка може підлягати знищенню. Так, п.71 Порядку №322 містить перелік умов, за якими посвідка вилучається, визнається недійсною та знищується:

1) коли вона підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до посвідки (крім додаткової змінної інформації);

2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки;

3) непридатності посвідки для подальшого використання;

4) скасування посвідки;

5) коли вона заявлена як втрачена або викрадена;

6) смерті особи, якій видано посвідку;

7) закінчення строку її дії або прийняття рішення про обмін посвідки до закінчення строку її дії;

8) оформлення посвідки з порушенням вимог законодавства;

9) неотримання її іноземцем або особою без громадянства протягом шести місяців;

10) коли іноземець або особа без громадянства не звернулися для її обміну у строки, визначені пунктом 18 цього Порядку.

Пункт 63 Порядку містить перелік умов, за наявності яких Посвідка скасовується. Так? посвідка скасовується у разі : 1) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів; 2) отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про скасування посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця або особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони - юридичної особи; 3) коли іноземця або особу без громадянства засуджено в Україні до позбавлення волі; 4) коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 5) коли уповноваженим державним органом прийнято рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства чи їх примусове видворення за межі України або про заборону подальшого в`їзду в Україну; 6) отримання особою паспорта громадянина України (тимчасового посвідчення громадянина України), посвідки на постійне проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, якій надано додатковий захист; 6-1) якщо з`ясується, що в іноземця або особи без громадянства припинилися підстави для перебування на території України, або якщо після оформлення посвідки з`ясується, що юридичний факт підтверджений/засвідчений відповідним документом, зазначеним у частинах четвертій - сімнадцятій статті 5 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, який подавався іноземцем або особою без громадянства для оформлення посвідки, визнано недійсним, скасованим, нікчемним або таким, що не відбувся; 6-2) отримання від іноземця або особи без громадянства заяви про скасування виданої посвідки; 7) в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, для скасування посвідки необхідно настання однієї з перелічених обставин після оформлення та видачі посвідки.

Рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.

Копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається такій особі і приймаючій стороні рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.

Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про скасування посвідки інформує про це ДМС та Адміністрацію Держприкордонслужби (п.64-66 Порядку).

Відповідно до п.72 Порядку, у разі коли рішення про оформлення посвідки прийнято з порушенням вимог законодавства, керівник відповідного територіального органу/територіального підрозділу ДМС, керівник структурного підрозділу апарату ДМС проводить службову перевірку.

За результатами перевірки складається висновок у двох примірниках, який підписується працівником, що провів службову перевірку, та його безпосереднім керівником і погоджується керівником територіального органу ДМС, керівником структурного підрозділу апарату ДМС.

На підставі висновку посвідки, видані з порушенням вимог законодавства, визнаються недійсними за наказом ДМС.

Повідомлення про визнання наказом ДМС посвідки недійсною видається територіальним органом ДМС, визначеним у наказі ДМС, іноземцеві або особі без громадянства під розписку чи надсилається їм рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його отримання від ДМС.

Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, структурний підрозділ ДМС із застосуванням засобів Реєстру вносить до бази даних Реєстру інформацію про факт подання іноземцем або особою без громадянства заяви про втрату/викрадення посвідки, скасування, вилучення, визнання недійсною та знищення посвідки (згідно п.74-76 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання)

Таким чином, з урахуванням діючих нормативних актів, знищенню оформленої посвідки повинно було передувати визнання посвідки недійсною, зокрема, у випадку її скасування, або на підставі проведеної службової перевірки та наказу ДМС про визнання недійсною.

Стаття 24 Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить в переліку адміністративних стягнень примусове видворення або примусове повернення, проте, в ч.4 ст.24 КУпАП міститься банкетна норма: зазначено, що законами України може бути передбачено адміністративне видворення за межі України іноземців і осіб без громадянства за вчинення адміністративних правопорушень, які грубо порушують правопорядок.

Які саме правопорушення можуть бути кваліфіковані як такі, що грубо порушують правопорядок, Кодексу України про адміністративні правопорушення визначення не містить.

Тобто, адміністративне видворення є видом адміністративного стягнення, яке може бути передбачено Законом у випадку вчинення певних правопорушень, які Закон відносить до таких, що грубо порушують правопорядок і саме це є підставою для застосування адміністративного видворення..

Юридична відповідальність повинна знаходитись у нерозривному зв`язку з санкцією порушеної правової норми і виступає саме як реалізація санкції. Так, принцип законності полягає у тому, що до адміністративної відповідальності особа притягається тільки за передбачені законом діяння.

Але зі змістом оскаржуваного Рішення від 02 травня 2023 року «про примусове видворення» незрозуміло, яке саме діяння винив ОСОБА_1 , що Законом віднесено до адміністративних правопорушень, які грубо порушують правопорядок, та за вчинення якого передбачено застосування адміністративного стягнення у вигляді примусового видворення.

Згідно ст.251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється на основі доказів. Зокрема, ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, свідків.

Відповідно до формулювання, яке покладено в основу Рішення «про примусове видворення» від 02 травня 2023 року, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне видворення з посиланням на положення ст.26 та ст.30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», проте, не зазначено, на підставі якої саме з перелічених у ст.26, ст.30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», умов, було прийняте рішення про застосування адміністративного стягнення.

У випадку наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за вчинення якого передбачено застосування адміністративного стягнення у вигляді примусового видворення, перебіг строку притягнення його до адміністративної відповідальності розпочався 09.12.2022 року, тобто, в останній день встановленого терміну для добровільного виконання рішення про примусове повернення (дію Рішення №9 від 29 жовтня 2022 року «про примусове повернення» було зупинено з 09.11.2022 року на 30 днів (у межах строків, передбачених ч.2-4 ст.288 КАС України), тобто, до 09.12.2022 року).

Таким чином, той факт, що 19 грудня 2022 року було прийнято рішення щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 свідчить про те, що законність перебування ОСОБА_1 на території України визнавалася Державною міграційною службою України, а знищення посвідки на тимчасове проживання у свою чергу може свідчити про наявність об`єктивних даних, що рішення про оформлення посвідки прийнято з порушенням вимог законодавства, що було встановлено на підставі проведеної службової перевірки та відповідного наказу ДМС про визнання недійсною посвідки, або рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС на підставі того, що змінилися обставини, які слугували підставою для прийняття рішення про оформлення посвідки.

У зв`язку з тим, що по справі, яка розглядається, серед іншого необхідно встановити факт наявності в діях особи, до якої застосовано адміністративне стягнення, складу адміністративного правопорушення, яке грубо порушує правопорядок, вважаю за необхідне просити суд витребувати документи, що можуть підтвердити або спростувати наявність вчинення особою адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного, представник позивача просила витребувати з Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області належним чином засвідчену копію матеріалів справи за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.12.2022 року про обмін посвідки на тимчасове проживання, зокрема, але не виключно: матеріали проведених перевірок, за наявності висновок СБУ, рішення про оформлення посвідки, матеріали проведеної службової перевірки та відповідного наказу ДМС про визнання недійсною посвідки/рішення територіального органу/підрозділу ДМС про скасування посвідки, з усіма документами, що послугували прийняттю зазначених рішень/наказів, копії протоколів та рішень відносно ОСОБА_1 щодо вчинення останнім адміністративних правопорушень, які грубо порушують правопорядок.

У судовому засіданні позивач та представник позивача клопотання підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача Лавренков О.В. заперечував проти задоволення клопотання у повному обсязі.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 80 КАС України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Клопотання представником позивача, адвокатом Клименко Н.Л. подане в строк, визначений судом, відповідно до вимог ст. 79 КАС України.

Відповідно до ч.9 ст.80 КАС України, У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Таким чином, з метою об`єктивного, неупередженого, всебічного розгляду справи, з метою з`ясування всіх обставин справи, у зв`язку з відсутністю можливості у позивача самостійно витребувати докази, суд прийшов до висновку про необхідність витребування вказаних в клопотанні документів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 80, 248 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника позивача, адвоката Клименко Н.Л. про витребування доказів по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Самарського відділу у місті Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення задовольнити.

Витребувати з Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області належним чином засвідчену копію матеріалів справи за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.12.2022 року про обмін посвідки на тимчасове проживання, зокрема, але не виключно: матеріали проведених перевірок, за заявності висновок СБУ, рішення про оформлення посвідки, матеріали проведеної службової перевірки та відповідного наказу ДМС про визнання недійсною посвідки/рішення територіального органу/підрозділу ДМС про скасування посвідки, з усіма документами, що послугували прийняттю зазначених рішень/наказів, копії протоколів та рішень відносно ОСОБА_1 щодо вчинення останнім адміністративних правопорушень, які грубо порушують правопорядок.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Нестеренко