Справа № 160/13109/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
13 червня 2023 року представник ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії на підставі довідок від 17.01.2018р. №7, виданої ТОВ фірма «ІЛІК» за період роботи з листопада 1993 травень 1997р. та від 05.02.2014р. № 11, виданої ТОВ виробнича комерційна фірма «Інтерконтракт-2» з червня 1997р. по квітень 1998р.;
В обґрунтування позовної заяви представником позивача зазначено, що 06 червня 2022 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом було винесено рішення по справі №160/5269/22, яким було визнано протиправним та скасовано рішення №7136-3597/4-01/8-0400/21 від 11.03.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про переведення на пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду про протиправність відмови у врахуванні довідок від 17.01.2018р. № 7, виданої ТОВ фірма «ІЛІК» за період роботи з листопада 1993 травень 1997р. та від 05.02.2014р. № 11, виданої ТОВ виробнича комерційна фірма «Інтерконтакт-2» з червня 1997р. по квітень 1998р. через неможливість здійснити перевірку довідок в зв`язку із зняттям з державної реєстрації юридичних осіб, які видали довідки.
ОСОБА_1 вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови їй в перерахунку пенсії на підставі довідок від 17.01.2018 року №7, виданої ТОВ фірма «ІЛІК» за період роботи з листопада 1993 травень 1997 року та від 05.02.2014 року №11, виданої ТОВ виробнича комерційна фірма «Інтерконтракт-2» з червня 1997 року по квітень 1998 року, у зв`язку з чим через представника звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору - задоволено, відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній адміністративній справі та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та на дату звернення до суду отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.06.2022 року по справі №160/5269/22 зобов`язано повторно розглянути заяву позивача про переведення на пенсію за віком за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду про протиправність відмови у врахуванні довідок №7 від 17.01.2018, виданої ТОВ фірма "ІЛІК" та №11 від 05.02.2014, виданої ТОВ виробнича комерційна фірма "Інтерконтракт-2" через неможливість здійснити перевірку довідок в зв`язку із зняттям з державної реєстрації юридичних осіб, які видали довідки.

Відповідно до статті 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії враховується також заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Форма довідки про заробітну плату №11 від 05.02.2014, виданої ТОВ виробнича комерційна фірма "Інтерконтракт-2", не відповідає вимогам Порядку надання та оформлення документів.

До того ж, суми нарахованої заробітної плати за 1998 рік, вказані у вищезазначеній довідці, не відповідають даним раніше виданої довідки №83 від 31.08.2010.

В довідці про заробітну плату №7 від 17.01.2018 заробітна плата в загальній сумі за кожний календарний рік перерахована у гривні в порядку її заокруглення у співвідношенні 1 гривня дорівнює 100000 карбованців, з двома знаками після коми, що не відповідає нормам чинного законодавства.

Враховуючи той факт, що перевірити необхідні відомості неможливо, у зв`язку зі зняттям з державної реєстрації юридичних осіб, що видали документи, а дані з архівних установ відсутні, для вчинення відповідних дій органом Пенсійного фонду в частині обчислення заробітку позивача згідно вказаних довідок про заробітну плату, відсутні законні підстави.

З урахуванням викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

31 липня 2023 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив вх.№16864/23, в якій представник позивача заперечує проти доводів викладених у відзиві на позовну заяву та вважає за необхідне надати свої пояснення та міркування.

Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми..

Єдиною і обов`язковою умовою для обчислення особі пенсії за віком з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року, є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжними відомостями та іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за призначенням пенсії. Тобто, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати та її складові за даними, що містяться у розрахунковому листі особи за відповідний період.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 17 березня 2015 року у справі № 21-11а15, від 15 грудня 2015 року у справі №2-а/576/29/14, та Верховним Судом, зокрема, у постановах від 13 лютого 2018 року у справі №358/1179/17, від 24 квітня 2018 року у справі №686/6278/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 2а-6873/11.

Дніпропетровським окружним адміністративним судом при розгляді справи №160/5269/22 за участю тих самих сторін було встановлено наступне:

«Отже, враховуючи викладене доводи відповідача щодо неврахування довідок про заробітну плату позивача через припинення державної реєстрації юридичної особи не можуть бути враховані судом, оскільки при обчисленні пенсії враховуються не лише фактично надані довідки, а й зарахування страхових внесків із заробітної плати, що нараховувалась особі.

Суд вважає безпідставною відмову врахувати довідки про заробітну плату від 17.01.2018р. № 7, видану ТОВ фірма «ІЛІК» за період роботи з листопада 1993 року по травень 1997року та від 05.02.2014р. № 11, видану ТОВ виробнича комерційна фірма «Інтерконтакт-2» за період з червня 1997 року по квітень 1998 року та рішення № 7136-3597/Ч-01/8-0400/21, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, протиправним.»

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, судові рішення, які набрали законної сили, не можуть бути поставлені під сумнів судом під час розгляду іншої справи.

А отже, відмова у перерахунку пенсії через не можливість проведення перевірки довідок, оскільки ці юридичні особі вже зняті з реєстрації, є безпідставною та зводяться до протиправного небажання виконувати рішення суду.

Щодо достовірності зазначених в довідці відомостей та відображених сум, представник позивача зазначив наступне.

Відповідач зазначає, що суми нарахованої заробітної плати за 1998 рік в довідках від 05.02.2014 року №11 та від 31.08.2010 рік №83 різняться.

При цьому в пенсійній справі міститься дані з реєстру застрахованих осіб за 1998 рік (форма 5-ОК), що підтверджує розмір заробітної плати за 1998 рік.

А отже, відповідачем не було здійснено належної перевірки всіх даних у відповідності до вимог чинного законодавства України, жодними чином не спростувано факт отримання позивачем заробітної плату у період зазначений в довідках.

Недоліки наведені відповідачем не перешкоджають можливості підтвердити заробіток позивача за зазначений період, перевірити та підтвердити сплату страхових внесків за зазначений період, а також виключити період за який страховий внесок не сплачується.

Реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний пенсійний орган в межах наданих йому повноважень та відповідно до пенсійного законодавства повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії у належному розмірі, зокрема, шляхом перевірки правильності оформлення заяви, відповідності викладених у ній відомостей, змісту і належності оформлення, а у випадку їх невідповідності сприяти у виправленні таких недоліків.

Помилки, допущені при складанні довідки, за відсутності вини з боку позивача, не може бути підставою для позбавлення його права на перерахунок пенсії.

Відтак, такими діями відповідач позбавляє позивача на належну пенсію, яка працювала майже 40 років, здійснювала відрахування у відповідності до вимог діючого законодавства та має право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної втрати працездатності.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 2009 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за інвалідністю.

25 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до відділу обслуговування громадян № 2 (сервісного центру) із заявою про переведення на пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та разом із заявою надала довідки про заробітну плату від 31.08.2010 року №101, видану товариством з обмеженою відповідальністю «Ілік» та від 31.08.2010 року № 83, видану товариством з обмеженою відповідальністю фірмою «Інтерконтакт-2».

03 серпня 2020 року відділом контрольно-перевірочної роботи №2 Управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №4201/10-16 повідомлено про неможливість проведення перевірки довідок про заробітну плату ОСОБА_1 .

У повідомленні зазначено про неможливість проведення перевірки довідки від 31.08.2010 року №101 за період з листопада 1993 року по травень 1996 року, виданої товариством з обмеженою відповідальністю фірма «ІЛІК» та від 31.08.2010 року №83 за період з червня 1996 року по квітень 1998 року, виданої товариством з обмеженою відповідальністю фірма «ІНТЕРКОНТАКТ-2», оскільки ці юридичні особі вже зняті з реєстрації.

02 жовтня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про перерахунок пенсії згідно статті 40 Закону №1058, до якої надала нові довідки про заробітну плату від 17.01.2018 року №7, видану ТОВ фірма «ІЛІК» за період роботи з листопада 1993 року по травень 1997 року та від 05.02.2014 року №11, видану ТОВ виробнича комерційна фірма «Інтерконтакт -2» за період з червня 1997 року по квітень 1998 року.

11 березня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлено про розгляд звернення ОСОБА_1 та зазначено наступне:

«Після проведеного перерахунку Ваш страховий стаж зараховано по 31.05.2020 та складає 38 років 7 місяців 27 днів.

Індивідуальний коефіцієнт страхового стажу із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% становить 0,38583.

Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії розрахований за даними персоніфікованого обліку з 01.03,2001 по 31.05.2020 (по сплаті внесків), складає 7136,37грн (7763,17 грн. (середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2017-2019) х 0,91926 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації).

Загальний розмір пенсії з 25.06.2020 склав 2839,35 грн., де:

2753,43 грн. - розмір пенсії за віком (ст.27) (7136,37 х 0,38583);

85,92 грн. - доплата за понаднормовий стаж 8 років (1074,00 грн. - розмір

прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.09.2015 х 8%).

З 01 серпня 2020 відповідно до частини другої статті 40 Закону №1058 Вам автоматизованим способом проведено перерахунок пенсії у зв`язку з уточненням показників середньої заробітної плати по народному господарству за травень 2020 року.

Після коригування отриманих даних індивідуальний коефіцієнт заробітку після оптимізації складає 0,91913.

Загальний розмір пенсії, після уточнення, з 01.08.2020 склав 2838,96 грн.

Для розрахунку пенсії не враховані довідки про заробітну плату від 31.08.2010 №101 надану Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Ілік" за період з листопада 1993 року по травень 1996 року та від 31.08.2010 №83 надану товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Інтерконтакт-2" за період з червня 1996 року по квітень 1998 року, оскільки періоди вказані в довідках не співпадають з періодами роботи вказаними в трудовій книжці.

Згідно пункту 3 статті 44 Закону України Закону №1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відділом з питань перерахунків пенсії №3, з метою перевірки достовірності вищезазначених довідок, було направлено запит до відділу контрольно-перевірочної роботи №2 Головного управління.

За результатами перевірки з`ясувалось, що згідно даних відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ фірма ІЛІК знято з реєстрації з 06.03.2018 року, ТОВ виробнича комерційна фірма Інтерконтакт-2 з 18.02.2014, тому провести перевірку довідок не має можливості, про що повідомлено відділ з питань перерахунків пенсії №3 листом від 03.08.2020 №4201/10-16.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня 2022 року по справі №160/5269/22, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково та вирішено:

Визнати протиправним та скасувати рішення №7136-3597/Ч-01/8-0400/21 від 11.03.2021 року Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення на пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду про протиправність відмови у врахуванні довідок від 17.01.2018р. № 7, виданої ТОВ фірма «ІЛІК» за період роботи з листопада 1993 травень 1997р. та від 05.02.2014р. №11, виданої ТОВ виробнича комерційна фірма «Інтерконтракт-2» з червня 1997р. по квітень 1998р. через неможливість здійснити перевірку довідок в зв`язку із зняттям з державної реєстрації юридичних осіб, які видали довідки.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яності дві гривні 40 копійок).

На викання вказаного рішення суду 23 вересня 2022 року відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було відкрито виконавче провадження №69921126 з примусового виконання рішення суду по справі №160/5269/22.

21 березня 2023 року виконавче провадження було закінчено з підстав неможливості виконання рішення без участі боржника.

ОСОБА_1 повторно звернулась до Пенсійного фонду із заявою здійснити перерахунок пенсії із врахуванням висновку суду.

10 травня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було надана відповідь за №0400-010306 8/63310, якою було відмовлено в перерахунку пенсії з підстав не можливості перевірити необхідні відомості у зв`язку із зняттям з державної реєстрації юридичних осіб, що видали документи, дані з архівних установ відсутні та зазначено наступне.

Відповідно до статті 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії враховується також заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Форма довідки про заробітну плату №11 від 05 лютого 2014 року, виданої ТОВ виробнича комерційна фірма "Інтерконтракт-2", не відповідає вимогам Порядку надання та оформлення документів.

До того ж, суми нарахованої заробітної плати за 1998 рік, вказані у вищезазначеній довідці, не відповідають даним раніше виданої довідки №83 від 31.08.2010.

В довідці про заробітну плату №7 від 17.01.2018 заробітна плата в загальній сумі за кожний календарний рік перерахована у гривні в порядку її заокруглення у співвідношенні 1 гривня дорівнює 100000 карбованців, з двома знаками після коми, що не відповідає нормам чинного законодавства.

Враховуючи той факт, що перевірити необхідні відомості неможливо, у зв`язку зі зняттям з державної реєстрації юридичних осіб, що видали документи, а дані з архівних установ відсутні, для вчинення відповідних дій органом Пенсійного фонду в частині обчислення заробітку позивача згідно вказаних довідок про заробітну плату, відсутні законні підстави.

ОСОБА_1 вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови їй в перерахунку пенсії на підставі довідок від 17.01.2018 року №7, виданої ТОВ фірма «ІЛІК» за період роботи з листопада 1993 по травень 1997 року та від 05.02.2014 року №11, виданої ТОВ виробнича комерційна фірма «Інтерконтракт-2» з червня 1997 року по квітень 1998 року, у зв`язку з чим через представника звернулась суду із цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV.

Згідно до статті 8 Закону №1058 передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені в статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із статтею 1 Закону «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону №1788 визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до положень частини 1 статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю І групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з пунктом 1.1 розділу 1, звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр). Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року №13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436.

Абзацом першим пункту 2.7 розділу II, документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку №22-1 встановлено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Абзацами першим, другим підпункту 3 пункту 2.1 розділу II, документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми..

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення особі пенсії за віком з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року, є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжними відомостями та іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за призначенням пенсії. Тобто, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати та її складові за даними, що містяться у розрахунковому листі особи за відповідний період.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 17 березня 2015 року у справі №21-11а15, від 15 грудня 2015 року у справі №2-а/576/29/14, та Верховним Судом, зокрема, у постановах від 13 лютого 2018 року у справі №358/1179/17, від 24 квітня 2018 року у справі №686/6278/17, від 27 лютого 2020 року у справі №2а-6873/11.

Таким чином, доводи відповідача щодо неврахування довідок про заробітну плату позивача через припинення державної реєстрації юридичної особи не можуть бути враховані судом, оскільки при обчисленні пенсії враховуються не лише фактично надані довідки, а й зарахування страхових внесків із заробітної плати, що нараховувалась особі.

Дані обставини були встановлені рішенням суду по справі №160/5269/22.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, судове рішення, яке набрали законної сили, не може бути поставлене під сумнів судом під час розгляду іншої справи.

Щодо підстав зазначених у відмові перерахунку пенсій, суд виходить із наступного.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення (перерахунок) пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж та довідка про заробітну плату особи за період страхового стажу до 1 липня 2000 року, а, починаючи з 1 липня 2000 року, індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку.

За змістом підпункту "в" пункту 7 Порядку №22-1 заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 1 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації (форма і зміст довідки визначено в додатку 1 Порядку).

Така довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (пункт 17 Порядку).

Обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Зазначену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 29.07.2020 у справі №341/1132/17.

Поряд з цим, у постанові від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17 Верховний Суд дійшов наступного висновку, що посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати, у зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.

Судом встановлено, що в даному випадку відповідачем належної перевірки достовірності зазначених в довідці відомостей та відображених сум проведено не було.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначав, що суми нарахованої заробітної плати за 1998 рік в довідках від 05.02.2014 року №11 та від 31.08.2010 рік №83 різняться.

Однак, в пенсійній справі містяться дані з реєстру застрахованих осіб за 1998 рік (форма 5-ОК), якими підтверджується розмір заробітної плати за 1998 рік.

А отже, суд приходить до висновку, що відповідачем не було здійснено належної перевірки всіх даних у відповідності до вимог чинного законодавства України, жодним чином не спростовано факт отримання позивачем заробітної плату у період зазначений в довідках.

Реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний пенсійний орган в межах наданих йому повноважень та відповідно до пенсійного законодавства повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії у належному розмірі, зокрема, шляхом перевірки правильності оформлення заяви, відповідності викладених у ній відомостей, змісту і належності оформлення, а у випадку їх невідповідності сприяти у виправленні таких недоліків.

Помилки, допущені при складанні довідки, за відсутності вини з боку позивача, не можуть бути підставою для позбавлення його права на перерахунок пенсії.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У пунктах 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006, Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, сформулював правову позицію, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20.11.1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31). Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стретч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, №44277/98, рішення від 24.04.2003 року).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, отримуючи пенсію відповідно Закону №2262-ХІІ, мав законні сподівання на своєчасне отримання належно перерахованої пенсії у визначеному законодавством порядку в повному обсязі.

З урахуванням статті 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) і "Серявін та інші проти України" (пункт 5В): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бендерський проти України" від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами статті 245 Кодексу адміністративного судочинства, у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Oкрiм того, і за приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Дослідивши матеріали справи, з метою недопущення повторного порушення прав позивача, суд вбачає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії на підставі наданих довідок, і, як наслідок, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із врахуванням довідок від 17.01.2018 року №7, виданої ТОВ фірма «ІЛІК» за період роботи з листопада 1993 по травень 1997 року, від 05.02.2014 року №11, виданої ТОВ виробнича комерційна фірма «Інтерконтракт-2» з червня 1997 року по квітень 1998 року, із врахуванням раніше виплачених сум, з 25.06.2020 року.

Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року, заяву представника ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору - задоволено, відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній адміністративній справі та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Враховуючи задоволення адміністративного позову, судові витрати з позивача не стягуються.

Щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у розмірі 20000,00 грн., суд зазначає наступне.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд виходить з того, що статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено вичерпний перелік видів судових витрат.

Так, згідно з частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати на професійну правничу допомогу та витрати по підготовці справи до розгляду.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з частинами 1 - 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

У разі недотримання вимог частини 4 статті 134, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз наведених положень процесуального законодавства, дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

На підтвердження наданих послуг представником позивача до суду надано:

- копію договору про надання правничої допомоги №04/06 від 12 червня 2023 року;

- копію ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1128319 від 12 червня 2023 року до договору №04/06 року від 12 червня 2023 року;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП №002990 від 16 серпня 2022 року на ім`я ОСОБА_2 .

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву не викладав своїх заперечень проти відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 20000,00 грн.

Суд звертає увагу сторін, що витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, та у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката є непідтвердженим та не є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих робіт.

Відсутність детального опису робіт та послуг не дає можливості упевнитись у обґрунтованості та співмірності наданих послуг у розмірі 20000,00 грн.

Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представник позивача в позовній заяві запевняв, що надасть докази надання правової допомоги у відповідності до вимог частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи недостатність доказів для прийняття рішення стосовно компенсації витрат на правову допомогу адвоката, суд приходить до висновку, що заяву про відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у розмірі 20000,00 грн., станом на дату винесення рішення, з урахуванням приписів частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не розглядати.

Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії на підставі довідки від 17.01.2018 року №7, виданої ТОВ фірма «ІЛІК» за період роботи з листопада 1993 року по травень 1997 року, довідки від 05.02.2014 року №11, виданої ТОВ виробнича комерційна фірма «Інтерконтракт-2» за період роботи з червня 1997 року по квітень 1998 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із врахуванням довідки від 17.01.2018 року №7, виданої ТОВ фірма «ІЛІК» за період роботи з листопада 1993 року по травень 1997 року, довідки від 05.02.2014 року №11, виданої ТОВ виробнича комерційна фірма «Інтерконтракт-2» за період роботи з червня 1997 року по квітень 1998 року, з врахуванням раніше виплачених сум, з 25.06.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене, в строки передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник