Справа № 380/15282/22
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/15282/22 пров. № А/857/11174/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року в справі №380/15282/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Потабенко В.А.,

час ухвалення рішення 23.05.2023 року,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення 23.05.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, в якому просив визнати бездіяльність Головного управління Пенсійною фонду України у Львівській області щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за поданою заявою від 05.10.2022 протиправною та дискримінаційною та зобов`язати виплатити усі не отримані позивачем пенсійні виплати з дня подачі заяви та подовжити виплату пенсії позивачу за вислугою років згідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 12.10.2022 № 31 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно у встановленому законом порядку розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.10.2022 про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що атестат про припинення пенсійної виплати в пенсійних органах рф позивачем не наданий, з чого можна зробити висновок, що пенсія, яка виплачувалася позивачу в рф на даний час не припинена та виплачується. Відтак до надання атестату про припинення виплати пенсії на території Автономної Республіки Крим, підстави для призначення пенсії на території України відсутні.

Наголошує скаржник на те, що станом на момент ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, позивачу 30.03.2023 року призначено пенсію з 22.02.2023 року, відповідно до Закону №1058.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебував на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримував пенсію, призначену з 07.05.2007. Вказана обставина підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, отриманої від Тростянецькою територіальної громади, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 08.08.2022 позивач звернувся із заявою до заступника начальника відділу обслуговування громадян ПФУ, у якій просив здійснити запит пенсійної справи з російської федерації, де позивач отримував пенсію з 2014 по жовтень 2021 року. Зазначив, що пенсію отримував у м. Євпаторії, АР Крим.

ГУ ПФУ у Львівській області листом від 30.08.2022 №1300-5220-8/77788 повідомило позивача, що для призначення пенсії необхідно надати довідку про реєстрацію місця проживання в Україні відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру».

Відтак, 05.10.2022 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком. У поданій заяві позивач зазначив: «пенсія призначалась у 2007 році в Україні. У 2014 році пенсію призначили в Криму. Пенсійна справа знаходиться в Криму. Атестату щодо припинення виплати пенсії в Криму нема».

Вказана заява від 05.10.2022 відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, розглядалася ГУ ПФУ у Харківській області, який прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії від 12.10.2022 №31.

У рішенні повідомлено позивача, що до надання атестату припинення виплати пенсії на території Автономної Республіки Крим підстави для призначення пенсії на території України відсутні.

Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Колегія суддів зазначає, що ключовим у цій справі є питання наявності атестату про припинення виплати пенсії, при зверненні до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням всіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Постанови КМУ № 637 від 05.11.2014 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", призначення та продовження виплати довічних державних стипендій, всіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, Пенсійного фонду України внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою. Призначення, відновлення, продовження виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання внутрішньо переміщеним особам здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

Постановою КМУ № 234 від 02.07.2014 затверджений Порядок виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, який визначає механізм виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії та соціальні послуги від Пенсійного Фонду російської федерації.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 234, особи подають територіальному органу заяву про отримання пенсії відповідно до законодавства України із зазначенням місця проживання (реєстрації) та паспорт громадянина України.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 234, територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів Російської федерації, зазначених в пункті 1 цього Порядку. Виплата пенсії після надходження пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії.

Відповідно до пункту 5 Поряду № 234, порядок звернення осіб за призначенням, перерахунком, поновленням виплати пенсії особам, переведенням з одного виду пенсії на інший, наданням соціальних послуг, а також підтвердження факту неодержання пенсії та соціальних послуг від органів російської федерації, зазначених в пункті 1 цього Порядку, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Мінсоцполітики.

Відповідно до підпункту 9 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для признання, перерахунку пенсій, затвердженого Постановою ПФУ № 22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсію від органів пенсійного забезпечення російської федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення Російської федерації.

Варто зауважити, що пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачений чіткий перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, в якому такий документ, як атестат про припинення пенсії відсутній.

Відповідно до пункту 2.8 Порядку № 22-1, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється за документами, що є в пенсійній справі.

Відповідно до пункту 4.12 Порядку № 22-1, при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем фактичного проживання пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається (електронна пенсійна справа передається) органу, що призначає пенсію, за новим місцем фактичного проживання.

Системний аналіз наведених вище положень чинного законодавства свідчить, що саме на орган, що призначає пенсію, покладено обов`язок у разі переїзду пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці покладено обов`язок надсилання запиту про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера.

Особливістю цієї справи є те, що пенсійні органи зобов`язані дотримуватись положень Порядку виплати пенсій та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженого Постановою КМУ № 234 від 02.07.2014, та Порядку подання та оформлення документів для призначення, перерахунку пенсій, затвердженого Постановою ПФУ № 22-1 від 25.11.2005, - згідно яких для поновлення виплати пенсії необхідно, щоб від пенсійних органів рф надійшла пенсійна справа та довідка про припинення виплати пенсії.

При цьому, є очевидним, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України одержати документи з рф є неможливим.

Водночас, положення Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" зобов`язує вживати всі можливі способи захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, зокрема відновлення всіх соціальних виплат громадянам пенсійного віку за фактичним місцем проживання.

В даному контексті слід зазначити, що ОСОБА_1 є громадянином України (доказів того, що позивач змінив громадянство України матеріали справи не містять), особою пенсійного віку, вимушений покинути АР Крим та проживає у Львівській області, але пенсію не отримує, тобто фактично позбавлених засобів до існування.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ, організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

На реалізацію закріплених Конституцією України основних соціальних гарантій, прийнятий Закон України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", відповідно до статті 17 якого, основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень.

Таким чином позивачці, для якої пенсія є основним джерелом існування, Конституція України закон прямої дії, який має найвищу юридичну силу, гарантує отримання пенсії та інших видів соціальної допомоги. Не поновлення виплати пенсії позивача є безумовним порушенням його конституційних прав, закріплених не тільки в статті 46, але і в статтях 27, 48 про право на життя та на достатній життєвий рівень, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Також, слід зазначити, що позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки витребування пенсійної справи позивача з органу Пенсійного Фонду за попереднім місцем її проживання (реєстрації) (територіального органу Пенсійного Фонду рф) згідно з пункту 4.12 Порядку № 22-1 покладається саме на орган, що призначає пенсію, а ненадання заявником документів, які не передбачені Порядком № 22-1, не може слугувати підставою для відмови у призначенні/поновленні пенсії за віком відповідно Закону № 1058-IV та покладає надмірний тягар на позивача.

З огляду на вищезазначене, колегія судів вважає, що право на призначення/поновлення пенсії не пов`язується з відсутність чи неможливість витребування пенсійної справи й отримання відповідних матеріалів про припинення виплати пенсії органами Пенсійного фонду російської федерації.

Щодо рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 30.03.2023 №31 про призначення пенсії ОСОБА_1 з 22.02.2023 року, про яке твердить апелянт на підставу обґрунтування необхідності скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.309 КАС України).

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.3 ст.309 КАС України).

Водночас, відповідно до приписів частини 4 статті 309 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судова колегія звертає увагу апелянта, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено 23.05.2023 року, про наявність рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області №31 про призначення пенсії позивачу з 22.02.2023 року було відому скаржнику 30.03.2023 року, однак останній не наводить причини неможливості подання такого доказу до суду першої інстанції, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу відповідача, що рішення від 30.03.2023 №31 про призначення пенсії лише додатково підтверджує протиправність попереднього рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року в справі №380/15282/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 30 серпня 2023 року.