Справа № 642/2280/23
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 р.Справа № 642/2280/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10.07.2023, головуючий суддя І інстанції: Ольховський Є.Б., вул. Полтавський шлях, 20, м. Харків, Харківська, 61052, по справі №642/2280/23

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції м. Києв капрала Часник Олександра Андрійовича

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до інспектора 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції м. Київ капрала Часник Олександра Андрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 10.07.2023 адміністративний позов задоволено.

Постанову інспектора 6-ї роти 4 батальйону УППДПП у м. Київ капрала Часник Олександра Андрійовича серія ЕАС № 6914898 від 30.04.2023 р. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України, про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляду штрафу у розмірі 340 грн., відносно ОСОБА_1 - скасовано.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції м. Київ ( ) на користь ОСОБА_1 ( ін. НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 536.80 грн.

Не погодившись з даним рішенням суду Департаменту патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

На підставі частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою капрала поліції Часник О.А. серія ЕАС № 6914898 від 30.04.23 на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В постанові вказується, що ОСОБА_1 керуючі автомобілем Тойота, держ. номер НОМЕР_2 керував 30.04.23 транспортним засобом в м. Київ на Набережній Хрещатика не виконав вимогу дорожнього знаку 3.24 та здійснив розворот чим порушив п. 8.4.в ПДРУ порушення вимог заборонних знаків.

Постанова складена на місці зупинки транспортного засобу.

Не погодившись з постановою відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, прийняв оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення, проте не надав суду доказів правомірності свого рішення, а тому, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною 1 ст. 122 КУПАП вказано, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п. 8.4 ПДР дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожній знак 3.24 "Розворот заборонено", забороняється розворот транспортних засобів.

Статтею 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказами в адміністративному судочинстві, згідно ст. 72 КАС України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 40 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Зміни до ст.258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України.

Отже, приписи рішення Конституційного Суду України по справі № 5-рп/2015 від 26.05.2015 повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 № 596-VІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху та вищевказаною Інструкцією.

У рішенні від 26.05.2015 по справі № 5-рп/2015 Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення.

Так, постановою капрала поліції Часник О.А. серія ЕАС № 6914898 від 30.04.23 на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, вважає що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається зі змісту спірної постанови, в останній відсутні посилання на будь-які докази, які б підтверджували факт порушення позивачем правил дорожнього руху.

Також, будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів, в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керуючі автомобілем Тойота, держ. номер НОМЕР_2 керував 30.04.23 транспортним засобом в м. Київ на Набережній Хрещатика не виконав вимогу дорожнього знаку 3.24 та здійснив розворот чим порушив п. 8.4.в ПДРУ порушення вимог заборонних знаків, відповідачем до суду першої інстанції не було подано.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що спірна постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була прийнята відповідачем з порушенням приписів чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Стосовно доводів апелянта щодо незалучення відповідача - Департаменту патрульної поліції, а у висновку вирішено стягнути з останнього судові витрати, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи з приписів ст. 48 КАС України лише суд першої інстанції має право, за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Питання щодо залучення до участі у справі у якості співвідповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції, судом не вирішувалося.

Колегія суддів зазначає, що Департамент патрульної поліції, в структуру якого входить Управління патрульної поліції в області є юридичною особою публічного права з самостійним балансом та рахунками в органах Державної казначейської служби України, тобто є розпорядником та одержувачем бюджетних коштів, зокрема, призначених для утримання Управління патрульної поліції в області Департаменту патрульної поліції.

Управління патрульної поліції м. Київ є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції без статусу юридичної особи та відповідно до бюджетного законодавства не отримує та не являється розпорядником бюджетних коштів.

У зв`язку з вищевикладеним судові витрати підлягають стягненню саме з Департаменту патрульної поліції України Національної поліції України або шляхом відшкодування коштів з бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у відповідній області Департаменту патрульної поліції.

Аналогічна правова позиція щодо суб`єкта, за рахунок якого слід стягувати витрати зі сплати судового збору в даній категорії справ викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №757/52466/18-а.

З урахуванням того, що відповідачем по справі є інспектор 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції м. Київ капрал Часник Олександр Андрійович, враховуючи вищенаведені висновки суду, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Посилання апелянта на висновки викладені у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2019 у справі №379/78/19, не можуть бути враховані колегією суддів, оскільки в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не у рішеннях (постановах) судів першої (апеляційної) інстанції.

Стосовно доводів апелянта про позбавлення судом першої інстанції можливості надати будь-які докази адміністративного правопорушення та належним чином реалізувати своє право, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 КАС України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 162 КАС України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу про відкриття провадження від 19.06.2023 у справі № 642/2280/23 з додатками, Управління патрульної поліції у м. Києві інспектор Часник Олександра Андрійовича отримано 28.06.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.29).

В ухвалі про відкриття провадження від 19.06.2023 судом встановлено строк подання відзиву до 01.07.2023.

Департаментом патрульної поліції відзив на позовну заяву направлено до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку 07.07.2023 (а.с. 45), тобто з пропуском встановленого судом строку в ухвалі про відкриття провадження.

В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції зазначає, що 28.06.2023 на адресу управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції за вхідним № 33010 від 28.06.2023, надійшла ухвала про відкриття провадження у справі № 642/2280/23 з додатками, строк на подачу заперечення на позовну заяву визначено до 01.07.2023, тобто 3 дня від моменту отримання ухвали, що на думку апелянта, є прошенням вимог ч. 5 ст. 162 КАС України.

Водночас, враховуючи стислі строки розгляду даної категорії справ, на переконання судової колегії, указані, на думку апелянта, процесуальні порушення місцевого суду, не є достатньою підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки у відзиві на позов вх. №21406/41/11/3-2023 від 07.07.2023 Департамент патрульної поліції посилається на відеозапис з нагрудного відео реєстратора, однак, у спірній постанові відсутні посилання на докази (фото, відео фіксацію) які передували винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Щодо інших доводів апелянта, то вони спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 270, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10.07.2023 по справі № 642/2280/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк