Справа № 380/2456/23
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/2456/23 пров. № А/857/8616/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підртимки на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року (суддя Морська Г.М., ухвалене в м. Львові) у справі № 380/2456/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підртимки про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у якому просить: визнати протиправною бездіяльність Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яка полягає у не виготовленні та не направленні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.03.2018 з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01.01.2018 пенсії на підставі ст.8,10,43 та 63 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з урахуванням змін у грошовому забезпеченні, передбачених постановою КМУ №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"; зобов`язати Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки скласти та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення що враховується для перерахунку пенсій ОСОБА_1 станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови КМУ №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з повною інформацією за формою, передбаченою додатком №2 до Постанови Кабінету Міністрів України №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" для перерахунку та виплати пенсії з 01 січня 2018 року на підставі ст.8,10,43 та 63 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення: надбавки за особливості проходження служби 65% від посадового окладу, окладу за військовим званням; надбавки за вислугу років 45%; надбавки за службу в умовах режимних обмежень 15%; премії 35%.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зокрема зазначає, що Львівським обласним військовим комісаріатом на виконання вимог Постанови №103 було складено та направлено до ГУ ПФУ довідку про розмір грошового забезпечення позивача, станом на 01.03.2018, з урахуванням таких його складових, а саме: посадового окладу, окладу за військове звання та процентної надбавки за вислугу років. Зазначає, що на час складання відповідачем вищевказаної довідки положення Постанови №103 та Порядку №45 були чинні, у встановленому законом порядку не скасовувалися та протиправними не визнавалися. Також зазначає, що 20.09.2021 Львівським ОТЦК та СП складено та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку №С/5813 про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення. Тому, вважає, що на даний час право позивача на перерахунок пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення після скасування окремих пунктів Постанови №103 захищено і додаткового захисту не потребує. Також, вважає, що є підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзив, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково рішення суду першої інстанції скасувати та залишити позов без розгляду з огляду на наступні підстави.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років призначену відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Як зазначає відповідач, Львівським ОТЦК та СП відповідно до Постанови №103 підготовлено та направлено до ГУ ПФУ у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення від 10.03.2018 №ХВ54661, що враховується для перерахунку пенсії за нормами, чинними на 01.03.2018, за відповідною посадою, до якої включено посадовий оклад, оклад за військовим званням та надбавку за вислугу років.

Крім того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 з урахуванням правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 17.12.2019 у зразковій справі №160/8324/19, Львівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки 23.08.2022 ОСОБА_1 було видано довідку №С/3470 про розмір грошового забезпечення за нормами чинними на 05.03.2019 за посадою, відповідною його штатній посаді старший офіцер відділення відділу виховної роботи авіаційного корпусу. Розмір грошового забезпечення за даною довідкою становив 18877,23 грн та складався з: посадовий оклад 5360,00 грн; оклад за спеціальним званням підполковник 1410,00 грн; надбавка за вислугу років (45%) 3046,50 грн.; надбавка за особливості проходження служби (65%) 6380,73 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) 804,00 грн; премія (35%) 1876,00 грн.

ОСОБА_1 07.09.2022 звернувся до відповідача із заявою про складення та направлення до ГУ ПФУ у Львівській області нової довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.03.2018 для перерахунку пенсії з 01.01.2018 із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки листом від 14.10.2022 №С/8788 відмовив позивачу у видачі довідки, зазначаючи про відсутність підстав для складання довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018. Львівський ОТЦК та СП, посилаючись на пункт 5 Порядку №45 (на момент виникнення права на перерахунок пенсії з 01.03.2018), відповідно до якого, що під час перерахунку пенсій використовуються лише такі види грошового забезпечення як посадовий оклад, оклад за військовим званням та відсоткова набавка за вислугу років. Тому відсутні підстави для включення до складу інших видів грошового забезпечення.

Позивач вважає відмову відповідача у підготовці та надані до ГУ ПФУ у Львівській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.03.2018 з урахуванням усіх додаткових видів грошового забезпечення протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з вимогами статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.

Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом 09.02.2023, заявив позовні вимоги щодо оскарження дій відповідача, яка полягає у невидачі довідки для перерахунку пенсії, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.03.2018, для перерахунку пенсії відповідно з 01.01.2018.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України: …для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 5 років після отримання пенсії за серпень 2014 року.

Згідно з частиною 4 статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-XII, з наступними змінами та доповненнями, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

На виконання даної норми Кабінет Міністрів України Постановою від 13.02.2008 №45, з наступними змінами та доповненнями, затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Порядок №45).

Пунктом 1 Порядку №45 пенсії, призначені відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

За змістом пунктів 2 та 3 Порядку №45, видача довідки, як елемент в системній послідовності алгоритму дій визначених Порядком №45, пов`язується з моментом визначення Урядом України умов та розмірів перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704, з наступними змінами та доповненнями, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Наведена норма вказує на те, що грошове забезпечення військовослужбовці повинно змінюватись щороку з 1 січня, у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як наслідок, саме з цією датою пов`язується визначення Кабінетом Міністрів України умов та розмірів перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Враховуючи наведене нормативно-правове регулювання та обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач повинен був дізнався про порушення свого права на перерахунок пенсії, в тому числі і відсутності сформованої довідки, як складової в алгоритмі згаданого перерахунку, 1 січня відповідного року.

Отримання позивачем листа відповідача від 14.10.2022 не може розглядатись судом апеляційної інстанції як момент з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а вказує лише на час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 4 роки після отримання пенсії за лютий 2018 року.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки позивач звернувся з позовом до суду 09.02.2023, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, визначеного частиною 2 статті 122 КАС України, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в силу приписів статті 240 КАС України слід залишити позовну заяву без розгляду.

Суд апеляційної інстанції також зауважує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Вказане відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 380/14933/22.

Позивачем не надано жодних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Частиною 3 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу (ч. 1 ст. 319 КАС України).

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом та не навів поважних причин, які перешкоджали реалізувати право на звернення до суду в межах визначеного процесуального строку, а тому позовні вимоги необхідно залишити без розгляду.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, 319, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року у справі № 380/2456/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга