Справа № 420/9608/23
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9608/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить:

1) визнати такими, що не відповідає Конституції України та протиправними дії Відділу перерахунку пенсій №2 Управління пенсійного забезпечення надання страхових виплат, соціальних послуг та пільг Головного управління ПФУ в Закарпатської області щодо не зарахування до стажу державної служби (страхового стажу), періоду роботи (служби):

- на посадах в державних митних органах з 20.10.1993 року по 11.06.1998 року;

- на посадах в органах місцевого самоврядування з 19.02.2007 року по 27.09.2021 року;

- час військової служби під час мобілізації в Збройних Силах України з 11.03.2015 року по 25.04.2016 року, в тому числі у трикратному розмірі час проходження військовослужбовцями військової служби, протягом якої брав участь в антитерористичній операції з 02.12.2015 року по 02.02.2016 року, з 23.02.2016 року по 16.03.2016 року, з 21.03.2016 року по 04.04.2016 року;

- час військової служби під час мобілізації в Збройних Силах України з 24.02.2022 року по теперішній час;

- на посаді головного державного інспектора митного поста «Міжнародний аеропорт Одеса» Одеської митниці в державних митних органах з 28.11.2021 року по теперішній час;

2) скасувати рішення відділу перерахунку пенсій №2 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг та пільг Головного управління ПФУ в Закарпатської області №73 від 07.03.2023 року;

3) зобов`язати Пенсійний фонду України зарахувати до страхового стажу, стажу державної служби у трикратному розмірі час проходження військовослужбовцями військової служби, протягом якої брав участь в антитерористичної операції з 02.12.2015 року по 02.02.2016 року, з 23.02.2016 року по 16.03.2016 року, з 21.03.2016 року по 04.04.2016 року.

4) зобов`язати Пенсійний фонду України:

зарахувати до стажу державної служби з віднесенням до відповідних категорій посад державних службовців які мають право на отримання пенсій згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.2015 року №889-ХІІ періоду роботи (служби):

- на посадах інспектора, старшого інспектора, начальника відділу статистики контролю та аналізу в державних митних органах з 20.10.1993 року по 11.06.1998 року;

- на посадах завідувача відділом у справах майна та земельних відносин, керівника виконавчого апарату, керуючого справами виконавчого апарату Роздільнянської районної ради в органах місцевого самоврядування з 19.02.2007 року по 14.12.2020 року;

- на посаді заступника Лиманського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Лиманської селищної ради в органах місцевого самоврядування з 15.12.2020 року по 27.09.2021 року;

- на посаді головного державного інспектора митного поста «Міжнародний аеропорт Одеса» Одеської митниці в державних митних органах з 28.11.2021 року по теперішній час (01.05.2023 року);

- час військової служби під час мобілізації в Збройних Силах України з 11.03.2015 року по 25.04.2016 року, з 25.08.2016 року по 25.10.2018 рік, з 24.02.2022 року до часу звільнення з військової служби, в тому числі у трикратному розмірі час проходження військовослужбовцями військової служби, протягом якої брав участь в антитерористичної операції з 02.12.2015 року по 02.02.2016 року, з 23.02.2016 року по 16.03.2016 року, з 21.03.2016 року по 04.04.2016 року;

- визнати наявність у позивача стажу державної служби 14 років, 4 місяці, 20 днів станом на 01 травня 2016 року та/або 20 років 5 місяців незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі, та те, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27 лютого 2023 року позивач звернувся до фронт-офісу Управління ПФУ в м. Іллічівськ Одеської з заявою № 588 про переведення з пенсії, призначеної відповідно до Закону №1058-ІV, на пенсію по інвалідності згідно зі ст.37 Закону України №3723-ХІІ «Про державну службу».

Розгляд заяви за принципом екстериторіальності було проведено відділом перерахунку пенсій №2 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг та пільг Головного управління ПФУ в Закарпатській області, яким прийняте рішення №73 від 07.03.2023 року про відмову в перерахунку.

Не погодившись з цим рішенням, в «Порядку розгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення» затвердженому Постановою ПФУ від 12.10.2007 № 18-6, позивач подав скаргу 12/03/2023 №ТЕ-15347734 до органу вищого рівня за допомогою програмного забезпечення Урядовий контактний центр (гаряча лінія). На що отримав відповідь Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України від 07.04.2023 року № 13509-11724/Т-03/8-28000/23 щодо відсутності правових підстав для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 10.12.2015 року №889 -VIII «Про державну службу». Зазначені відмови слугували підставами звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою від 08.05.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Залучено до участі у справі в якості другого відповідача Пенсійний фонд України (адреса: вул. Бастіонна, 9, м. Київ, 01601, ), до якого позивачем також заявлено позовні вимоги.

Від відповідача - Пенсійного фонду України надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування заперечень проти позову зазначено, що заявлені до Пенсійного фонду України, як центрального органу виконавчої влади, вимоги про зарахування деяких періодів роботи позивача до стажу державної служби, заявлені до неналежного відповідача, оскільки заява позивача за принципом екстериторіальності для розгляду та прийняття рішення була передана до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області Рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу прийняте Головним управлінням. Пенсійним фондом України не приймалося рішень з питань пенсійного забезпечення позивача. Спеціальних підрозділів, які безпосередньо призначають пенсію, в Пенсійному фонді України не створено. Таким чином, призначення пенсії є виключною компетенцією територіальних органів Пенсійного фонду.

Від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування заперечень проти позову зазначено, що у ОСОБА_1 відсутній стаж, який дає право на призначення пенсії державного службовця, так як періоди роботи посадових осіб в органах державної митної служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. З 19.02.2007 року по 27.09.2021 рік заявник працює на посадах в органах місцевого самоврядування, які також не передбачені переліком посад, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723. Так як заявник на 01.05.2016 року не має стажу на відповідних посадах державної служби, не досяг 62 років, право на призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу» №889-VIII (889-19) від 10.12.2015 в нього відсутнє. Водночас відповідач зазначив, що станом на дату звернення заявник отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, що передбачено статтею 90 Закону №889-VІІІ «Про державну службу».

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26.02.2019 року призначено пенсію по інвалідності (друга група, довічно), відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

27 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до фронт-офісу територіального органу Пенсійного фонду України у м.Чорноморськ із заявою № 588 про переведення з пенсії, призначеної за Законом № 1058-IV, на пенсію по інвалідності за Законом України №3723-ХІІ «Про державну службу».

Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», з 01.04.2021 органами Пенсійного фонду застосовується принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення (перерахунки) пенсій.

За результатом розгляду заяви позивача від 27.02.2023р. та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області (територіальний орган, що розглядав вказану заяву за принципом екстериторіальності) прийнято рішення № 73 від 07.03.2023р. про відмову в призначенні позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

У вказаному рішенні зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26.02.2019 року отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

27.02.2023 року заявник звернувся із заявою про перерахунок пенсії перехід на пенсію за іншим законом (пенсію по інвалідності згідно ЗУ №3723-ХІІ «Про державну службу»).

Закон України №3723-ХІІ «Про державну службу» втратив чинність на підставі Закону України №889-VIII (889-19) від 10.12.2015.

Згідно ЗУ «Про державну службу» №889-VIII (889-19) від 10.12.2015 призначення пенсії по інвалідності державних службовців не передбачено.

Згідно з пунктами 10 та 12 Розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ для осіб, які на 1 травня 2016 року не займають посади, віднесені до категорії державної служби та мають не менше 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, які визначені статтею 25 ЗУ «Про державну службу» №3723 від 16.12.1993 року або ж на 1 травня 2016 року займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на даних посадах, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців мають право на призначення пенсії чоловіки при досягненні віку 62 роки та жінки, які досягли 60 років.

Статтею 25 Закону України №3723- ХІІ визначено сім категорій посад державних службовців, які вони могли обіймати у відповідних державних органах, та передбачено, що віднесення існуючих на той час посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців провадиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

За результатами розглянутих документів відповідачем було встановлено, що у ОСОБА_1 відсутній стаж, який дає право на призначення пенсії державного службовця, так як періоди роботи посадових осіб в органах державної митної служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. З 19.02.2007 року по 27.09.2021 рік заявник працює на посадах в органах місцевого самоврядування, які також не передбачені переліком посад, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723. Так як заявник на 01.05.2016 року не має стажу на відповідних посадах державної служби, не досяг 62 років право на призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу» №889-VIII (889-19) від 10.12.2015 в нього відсутнє.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідно до Порядку розгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, затвердженому Постановою ПФУ від 12.10.2007 №18-6, позивач подав скаргу 12.03.2023 №ТЕ-15347734 до Пенсійного фонду України.

На вказане звернення, Департаментом пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України позивачу надано відповідь від 07.04.2023 року № 13509-11724/Т-03/8-28000/23 щодо відсутності правових підстав для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 10.12.2015 року №889 -VIII «Про державну службу».

Вважаючи такі дії та рішення органів ПФУ протиправними та такими, що порушують його право на належний рівень пенсійного забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Законом України «Про державну службу» № 889-VIII (далі за текстом - Закон № 889-VIII), який набув чинності 01.05.2016 року, визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Цими пунктами передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Так, пунктами 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Однією з підстав для відмови позивачу в переведенні на пенсію державного службовця стала відсутність у позивача стажу на посадах державної служби, необхідного для призначення пенсії відповідно до Закону № 3723, а саме: не враховано періоди роботи в органах державної митної служби (з 20.10.1993 по 11.06.1998) та на посадах в органах місцевого самоврядування (з 19.02.2007 по 27.09.2021).

Щодо цього суд зазначає, що відповідно до п. 8 Прикінцевих положень Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Аналізуючи наведені норми, суд зазначає, що обчислення стажу державної служби за період роботи до моменту набрання чинності Законом № 889-VIII (01.05.2016), здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283.

Тобто, у цьому випадку необхідно керуватися Порядком № 283.

Згідно пункту 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» № 2493-IIІ від 07.06.2001 (далі за текстом Закон № 2493-IIІ).

Відповідно до статті 14 Закону № 2493-IIІ до четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування відносяться посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад.

п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост.

Крім того, статтею 46 Закону № 889-VIII та пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 передбачено, що час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом № 2493-IIІ, зараховується до стажу державної служби.

Такі висновки повністю узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах від 10.05.2018 у справі № 351/1792/17 та від 26.06.2018 у справі № 735/939/17.

Відповідно до частини 7 статті 21 Закону № 2493-IIІ пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, стаж роботи позивача на посаді завідувача відділом у справах майна та земельних відносин виконавчого апарату Роздільнянської районної ради з 19.02.2007 року по 14.12.2020 року та з 15.12.2020 року по 27.09.2021 року на посаді заступника Лиманського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Лиманської селищної ради підлягає зарахуванню до стажу державної служби, а доводи відповідачів щодо протилежного є помилковими та не ґрунтуються на нормах законодавства.

Крім того, в оскаржуваному рішенні зазначено, що періоди роботи посадових осіб в органах державної митної служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Щодо цього доводу відповідача суд зазначає наступне.

Пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Тобто, стаж державної служби за період роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені. Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (діяли до 01 травня 2016 року).

Пунктом 5 Порядку № 283 регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання; […] на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування; […]. Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Частиною другою статті 46 Закону № 889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 (далі - Порядок № 229), які діють з 01 травня 2016 року, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

При цьому, пунктом 5 Порядку № 229 визначено, що стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках.

Враховуючи викладене, періоди роботи позивача в митних органах, де йому присвоювалися спеціальні звання, зараховуються до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Таким чином, стаж роботи позивача на посадах інспектора, старшого інспектора, начальника відділу статистики контролю та аналізу в державних митних органах з 20.10.1993 року по 11.06.1998 року (4 роки 7 місяців 22 дні) підлягає зарахуванню до стажу державної служби, а доводи відповідача щодо незарахування цього періоду є помилковими та не ґрунтуються на нормах законодавства.

Отже, судом встановлено, що станом на 01.05.2016 року позивач обіймав посаду державної служби та його стаж державної служби, з урахуванням періодів, які безпідставно не були враховані пенсійним органом, становив більше 10 років.

Стосовно доводів ГУ ПФУ в Закарпатській області в оскаржуваному рішенні про відсутність підстав для переведення позивача на пенсію по інвалідності державних службовців, суд зазначає таке.

Як зазначено судом вище, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст.37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

У рішенні Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року по справі №822/524/18 (Пз/9901/23/18), в якій також йшлося про переведення позивача з пенсії по інвалідності за Законом Закону № 1058-IV на пенсію по інвалідності за Законом № 3723-XII, суд зробив висновок, що позивач, який є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, а тому позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, у зв`язку з чим наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Разом з тим, суд бере до уваги, що у даній справі, на відміну від справи №822/524/18, позивач не припинив державну службу та обіймає посаду головного державного інспектора митного поста «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці, що суперечить приписам ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII стосовно умов призначення пенсії по інвалідності за Законом № 3723-XII.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що рішення відділу перерахунку пенсій №2 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг та пільг Головного управління ПФУ в Закарпатській області №73 від 07.03.2023 року підлягає скасуванню, оскільки відповідачем безпідставно не враховано до стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, періоди роботи в органах державної митної служби та на посадах в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до підпунктів 1-3 пункту 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Згідно з пунктом 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам, уповноваженим на виконання функцій держави, певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Також суд зауважує, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади (суб`єкта владних повноважень).

З огляду на викладене, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до стажу державної служби з віднесенням до відповідних категорій посад державних службовців, які мають право на отримання пенсії згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, періоду роботи (служби): на посадах інспектора, старшого інспектора, начальника відділу статистики контролю та аналізу в державних митних органах з 20.10.1993 року по 11.06.1998 року; на посадах завідувача відділом у справах майна та земельних відносин, керівника виконавчого апарату, керуючого справами виконавчого апарату Роздільнянської районної ради в органах місцевого самоврядування з 19.02.2007 року по 14.12.2020 року; на посаді заступника Лиманського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Лиманської селищної ради в органах місцевого самоврядування з 15.12.2020 року по 27.09.2021 року, та повторно розглянути заяву позивача від 27.02.2023р. з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо решти позовних вимог суд зазначає наступне.

Як вбачається з рішення відділу перерахунку пенсій №2 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг та пільг Головного управління ПФУ в Закарпатської області №73 від 07.03.2023 року, порушене право позивача полягало в незарахуванні періодів роботи позивача в органах державної митної служби (з 20.10.1993 року по 11.06.1998 року) та в органах місцевого самоврядування (з 19.02.2007 року по 27.09.2021 рік) до стажу державної служби з віднесенням до відповідних категорій посад державних службовців, які мають право на отримання пенсій згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

При цьому, питання щодо зарахування чи незарахування до страхового стажу, стажу державної служби часу військової служби під час мобілізації в ЗСУ з 11.03.2015 по 25.04.2016, в тому числі у трикратному розмірі часу проходження військовослужбовцями військової служби, протягом якої позивач брав участь в антитерористичної операції з 02.12.2015 року по 02.02.2016 року, з 23.02.2016 року по 16.03.2016 року, з 21.03.2016 року по 04.04.2016 року, часу військової служби під час мобілізації в ЗСУ з 24.02.2022 року по теперішній час, а також періоду роботи на посаді головного державного інспектора митного поста «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці з 28.11.2021 року по теперішній час не були предметом звернення позивача до органів Пенсійного фонду, відповідач у таких вимогах позивачу не відмовляв, а отже ці питання не є спірними, і права позивача в цій частині відповідачем не порушені. Тому зазначені вище вимоги задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог позивача до Пенсійного фонду України, то суд погоджується з доводами вказаного відповідача, що він є неналежним відповідачем, оскільки вирішення питань призначення, перерахунку пенсій, переведення з одного виду пенсії на інший згідно Порядку № 22-1 здійснюється виключно територіальним органом Пенсійного фонду України, і власне Пенсійним фондом України будь-яких рішень з питань пенсійного забезпечення позивача не приймалося. Звернення позивача до ПФУ є досудовим порядком вирішення спору. Тому в задоволенні вимог позивача до Пенсійного фонду України слід відмовити.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Беручи до уваги вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до ГУ ПФУ в Закарпатській області підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні вимог до ПФУ слід відмовити.

Судові витрати позивачем не понесені, а тому розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (адреса: площа Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунку пенсій №2 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг та пільг Головного управління ПФУ в Закарпатській області №73 від 07.03.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до стажу державної служби з віднесенням до відповідних категорій посад державних службовців, які мають право на отримання пенсій згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, періоду роботи (служби) ОСОБА_1 : на посадах інспектора, старшого інспектора, начальника відділу статистики контролю та аналізу в державних митних органах з 20.10.1993 року по 11.06.1998 року; на посадах завідувача відділом у справах майна та земельних відносин, керівника виконавчого апарату, керуючого справами виконавчого апарату Роздільнянської районної ради в органах місцевого самоврядування з 19.02.2007 року по 14.12.2020 року; на посаді заступника Лиманського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Лиманської селищної ради в органах місцевого самоврядування з 15.12.2020 року по 27.09.2021 року, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.02.2023р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України (адреса: вул. Бастіонна, 9, м. Київ, 01601, ) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів