Справа № 489/2262/23
Суддя: Костюченко Г. С.
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/2262/23
Провадження № 2-а/489/58/23
РІШЕННЯ

Іменем України

30 серпня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Костюченко Г.С.,

із секретарем судового засідання - Ревицькою Р.В.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Григоращенко М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом позивача ОСОБА_1 до Інгульського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови № 188 від 03.05.2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача, в якому просить Постанову №188 за справою про адміністративне правопорушення від 03.05.2023 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. скасувати та справу - закрити.

В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 будучі військовозобов`язаним, офіцером запасу, з березня 2022 року покинув місце постійного проживання і повернувся в квітні 2023 року, не повідомивши Інгульський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про зміну місця проживання, чим порушив п.11 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210 КУпАП, з чим позивач не погоджується, оскільки з початку бойових дій він був змушений виїжджати з міста з цілюю евакуації, в межах Миколаївської області в більш безпечне місто, від ракетних ударів та вивозити своїх хворих батьків, але він повертався до міста, тому що на той час офіційно працював на підприємстві у м. Миколаєві, реєстрацію місця проживання не змінював, не був оформлений як внутрішньо переміщена особа, крім того, з жовтня 2022 року він знаходиться на реєстрації в центрі зайнятості Інгульського району в м. Миколаєві, як безробітний та відвідував центр за адресою по АДРЕСА_1 . При цьому, за місцем роботи, а саме: Міністерство юстиції України Державне підприємство «СЕТАМ» філія у м. Миколаєві, жодного разу він та його керівник відносно нього, повістки не отримували, за місцем реєстрації та постійного місця проживання по АДРЕСА_2 , ним також не було отримано жодної повістки та в будь якій повістці він не розписувався. Також зазначив, що 03.05.2023 року близько 12.00 год., на перехресті пр. Мира та вул. Космонавтів в м. Миколаєві, йог обуло незаконно зупинено невідомими особами у військовій формі ЗСУ, які протий ого волі та без складання протоколу про затримання усаили його в свій автомобіль та доставили до Інгульського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, де утримували близько трьох годин, здійснюючи психологічний тиск. Можливості звернутися за захистом своїх прав до захисника, йому надано не було.

Від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, відповідно яких просить розглянути справу без його участі та в задоволенні позову відмовити повністю, постанову № 188 від 03.05.2023 року Інгульського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, залишити без змін, зазначаючи, що вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується безпосередньо поясненнями самого ОСОБА_1 , який пояснив, що не знав про необхідність повідомляти «військомат» про зміну місця проживання.

У своїй відповіді на заперечення, позивач зазначив, що будучі насильницьким способом затриманим та доставленим до Інгульського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, де до нього застосовувався психологічний тиск, та не надана можливість звернутися за захистом своїх прав до захисника, саме за таких обставн, він підписав протокол про адміністративне правопорушення, під впливом силового тиску. Наполягає, що він не змінював місце прожвання, був змушений декілька разів виїзджати з міста Миколаєва для евакуації своїх хворих та поранених внаслідок обстрілів бітьків похилого віку, проте одразу повертався до міста офіційної роботи в м. Миколаїв. Крім того, він не виїзджав та не перебував за межами Миколаївської області, таким чином адміністративного правопорушення, у звязку з яким відносно нього складений протокол, він не допускав і не вчиняв.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2023 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Костюченко Г.С.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва Костюченко Г.С. від 18.05.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників процесу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.06.2023 року, ухвалено здійснювати судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив скасувати Постанову №188 від 03.05.2023 р.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, вважає позовні вимоги неогрунтованими.

З`ясувавши обставини, вислухавши сторін та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до Постанови №188 від 03.05.2023 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210 ч.2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 210 КУпАП, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 3 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.

Згідно ч.3 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», призовники, військовозобов`язані та резервісти, після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік та не раніше ніж за три дні до вибуття з місця проживання проживання знятися із зазначеного обліку».

Частиною 4 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», передбачено, що у вонний час забороняється виїзд призовників, військовозобов`язаних та резервістів з місця проживання без дозволу керівника відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до вимог п.11 ст.38 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» військовозобов`язані зобов`язані дотримуватися правил військового обліку, а саме протягом семи днів прибувати до районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для постановки на військовий облік, надавати дані щодо зміни місця проживання, місця роботи, сімейного стану, освіти, стану здоров`я тощо.

Судом встановлено, що з жовтня 2022 року ОСОБА_1 перебуває на реєстрації в Миколаївському обласному центрі зайнятості, з`являвся до Центру зайнятості протягом 2022 року та отримував виплати.

Згідно довідки Державного підприємсва «Сетам», ОСОБА_1 працював в державному підприємстві «Сетам» з 01.02.2017 року по 25.10.2022 року. Відповідно наказу № 118-к від 24.10.2022 року, ОСОБА_1 звільнено з роботи 25.10.2022 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП (за угодою сторін).

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.05.2023 у відповідача Інгульського РТЦК та СП витребувано належним чином завірені копії адміністративних матеріалів на підставі яких було винесено постанову №188 від 03.05.2023 року, а також постанову №188 від 03.05.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

На виконання ухвали суду відповідачем разом з запереченнями на позовну заяву, до матеріалів справи долучено копії адміністративних матеріалів на підставі яких було винесено Постанову №188 від 03.05.2023 року та постанову №188 від 03.05.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Із долучених відповідачем матеріалів неможливо встановити факт відсутності ОСОБА_1 за постійним місцем проживання у період з березня 2022 року по квітень 2023 року, як зазначено у постанові №188 від 03.05.2023 року, а також зміни останнім постійного місця проживання, оскільки жодних доказів на підтвердження таких обставин відповідачем не надано.

Надані в судовому засіданні, представником відповідача, розписки про вручення повісток 21.05.2022 р., 10.06.2022 р., 05.09.2022 р., 10.03.2023 р., 15.12.2022 р. (які були залишені у дверях), суд не приймає до уваги, не важає їх належним чином врученими ОСОБА_1 , які також не є належним доказом зміни місця проживання останнього.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи обставини справи та досліджені матеріали, суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Інгульського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови № 188 від 03.05.2023 року - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №188 від 03.05.2023 року, про притягнення до адміністративаної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.210 КУпАП, з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Стягнути з Інгульського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 536,80 грн .(п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

відповідач: Інгульський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, м. Миколаїв, пр. Мира, 24-А.

Повний текст судового рішення складено 30.08.2023 р.

Суддя Г.С. Костюченко