Справа № 133/1658/23
Суддя: Пєтухова Н. О.
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області
РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/1658/23

30.08.2023

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Пєтухової Н.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач просить поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 284365 від 13.04.2023; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 284365 від 13.04.2023; стягнути судові витрати.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що постановою серії БАД № 284365 від 13.04.2023 його було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за зупинку т.з. ближче 10 метрів від прилеглої території таза порушення, яке полягало в тому, що під час перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_1 не має права керування т.з., чим порушив п.п. 15.9, п.п. 2.1.а ПДР. Однак позивач не згоден з відповідною постановою, вважає її протиправною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи. ОСОБА_1 вказує, що не керував т.з. Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , та взагалі не є власником та/або користувачем даного т.з. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію т.з. Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 . Так, дійсно, ОСОБА_1 13.04.2023 перебував по вул. Васьковського у м. Козятині біля вказаного т.з. Однак за вказаною адресою його було доставлено ОСОБА_2 , позивач не здійснював керування даним т.з. За таких обставин, твердження про керування та зупинку водієм ОСОБА_1 не відповідають дійсним обставинам справи, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Вказані обставини нівелюють обов`язок ОСОБА_3 мати документи про право керування т.з. Також ОСОБА_1 просить поновити йому строк на оскарження вищевказаної постанови, оскільки працівниками поліції на місці події йому було повідомлено про те, що дана постанова буде направлена останньому засобами поштового зв`язку за адресою місця проживання. Проте позивачем вказану постанову отримано не було. Про існування оскаржуваної постанови позивачу стало відомо 13.05.2023 після отримання повідомлення засобами стільникового зв`язку про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту, а тому вважає, що строк на оскарження постанови пропущений з поважних причин, та просить його поновити.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

09.06.2023 на адресу суду, через канцелярію суду, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним.

13.04.2023 о 09:40 год надійшло телефонне повідомлення на спецлінію 102 про те, що ОСОБА_1 здійснив зупинку т.з. Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , на виїзді з прилеглої території. Під час встановлення анкетних даних було встановлено, що ОСОБА_1 не має права керувати транспортними засобами, так як він був позбавлений права керування та в подальшому не здійснив перездачу у відповідному сервісному центрі. В подальшому при з`ясуванні обставин та перевірці документів у водія та огляді транспортного засобу інспектором СРПП ВП№2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Дегтяруком Д.М. було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме: п.2.1 «а» та п.п. 15.9й Правил дорожнього руху України, оскільки у водія відсутнє водійське посвідчення та він здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території. Надалі, інспектором СРПП ВПМ2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Дегтяруком Д.М. було винесено постанову серії ВАД №284365 від 13.04.2023 якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 та ч. 1 cт. 122 КУпАП та накладено штраф в сумі 3400 грн. Вказане адміністративне правопорушення підтверджується винесеною постановою та наявним відеозаписом, здійсненим під час зупинки транспортного засобу та винесенні постанови. Також відповідач зазначає, що доказом того, що позивач скоїв адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа, особисто спостерігаючи порушення ПДР, встановлює наявність адміністративного правопорушення. Візуальне спостереження за дотриманням ПДР працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому зокрема зазначається місце, час і суть адміністративного порушення виявленого уповноваженою особою, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. ГУНП зазначає, що обставини вчинення правопорушення стверджуються постановою у справі про адміністративне правопорушення, із змісту якої чітко вбачається час та місце вчинення правопорушення, а також особа, яку притягнуто до відповідальності. З огляду на викладене ГУНП вважає, що спірна постанова складена уповноваженою особою у відповідності до вимог чинного законодавства, а інспектор поліції під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, а тому просили відмовити у задоволенні позову.

06.07.2023 на адресу суду, через канцелярію суду, від представника позивача надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована тим, що працівниками поліції зроблено висновок про керування т.з. під час встановлення анкетних даних, перевірці документів та з`ясуванні обставин. Належних та допустимих доказів, які б очевидно свідчили про керування т.з. ОСОБА_1 до протоколу не надано. Працівниками поліції під час встановлення обставин події не було безпосередньо або через пояснення свідків встановлено факту керування ОСОБА_1 т.з. Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 . Сам ОСОБА_1 не визнає факту керування т.з. та повідомляв працівників поліції про відсутність у нього права керування т.з. Також стверджує, що для підтвердження порушення позивачем ПДР відповідач мав надати відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 06.12.2016 (справа п/800/9/16) зазначено, що поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду є наявність обставин, які створили об`єктивні перешкоди для звернення особи з адміністративним позовом і подолання яких для цієї особи було неможливим або ускладненим.

Постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 284365 винесена 13.04.2023.

При обґрунтуванні поважності причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом позивач посилається на те, що постанова ним отримана не була і про її існування він дізнався лише 13.05.2023 після отримання повідомлення засобами стільникового зв`язку про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту.

Відповідач жодних відомостей, доказів стосовно направлення постанови позивачу суду не надав.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач не мав об`єктивної можливості оскаржити постанову у строк, передбачений ст. 286 КАС України, оскільки копія такої постанови йому направлена не була, то суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин, а тому цей строк підлягає поновленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 284365 від 13.04.2023, 13.04.2023 о 09:40 год в м. Козятині по вул. Васильківського водій керував т.з. Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 10 м від прилеглої території та під час перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_1 не має права керування т.з., чим порушив п.п. 15.9 й, п.п. 2.1а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн.

В матеріалах справи міститься свідоцтво про реєстрацію т.з. серії НОМЕР_2 , видане на ОСОБА_2 28.10.2011, відповідно до якого останній є власником Volkswagen Т4, д.н.з. НОМЕР_1 . Також в графі особливі відмітки зазначено, що має право керування даним т.з. ОСОБА_4 .

Відповідно до скрін-шоту екрану мобільного телефону від 10.05.2023 о 17:05 год, який міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 надійшло смс повідомлення наступного змісту: "набрав чинності закон, що обмежує клієнтам із арештами користуватися власними коштами у розмірі 2-х мінімальних зарплат (13400,00 грн); на ваші рахунки накладено арешт згідно з виконавчим провадженням 71793474 від 13.05.2023".

Згідно рапорту № 1716 від 13.04.2023, 13.04.2023 о 09:42 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 13.04.2023 о 09:42 за адресою АДРЕСА_1 , заявник повідомив про те, що водій т/з Volkswagen Transporter заблокував проїзд. За наслідками відпрацювання на ОСОБА_1 складено постанову про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також додано диск з відеозаписом.

09.08.2023 на адресу суду, через канцелярію суду, надійшли матеріали виконавчого провадження № 71793474. Так, відповідно до заяви № 284365 від 03.05.2023 на адресу органу ДВС надійшла заява про примусове виконання стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 6800,00 грн згідно постанови про адміністративне правопорушення.

Також надано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 71793474 від 12.05.2023 відносно боржника ОСОБА_1 про стягнення штрафу в розмірі 6800,00 грн; постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; відповідь на запит № 162089701 від 12.05.2023 до Державної фіскальної служби України про наявні у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб підприємців, а також рахунки, відкриті боржником юридичною особою через свої відокремлені підрозділи; постанова про арешт коштів боржника ОСОБА_1 від 12.05.2023; повідомлення № 21198 від 12.05.2023 про арешт коштів боржника; заява ОСОБА_1 від 15.05.2023 з проханням зняти арешт з рахунку, так як він отримує пенсію; постанова від 15.05.2023 про зняття арешту з коштів боржника ОСОБА_1 .

Пункт 15.9 й ПДР України передбачає заборону зупинки ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 «Про правила дорожнього руху» (далі - ПДР України).

Відповідно до пункту 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів для усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших власників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або вповноважений ним орган.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідач відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Як встановлено з матеріалів справи, на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, відповідачем надано диск з відеозаписом з б/к 1832. Проте вказаний відеозапис не містить жодної інформації ()відеофіксації), яка б свідчила про те, що саме ОСОБА_1 приїхав на т.з. Volkswagen Т4, д.н.з. НОМЕР_1 , та припаркував його з порушенням ПДР.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, і саме до цього зводяться висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Суд не вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Крім того, судом встановлено, що в постанові про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 зазначено, що він є власником т.з. Volkswagen Т4, д.н.з. НОМЕР_1 .

Однак відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , що видана на ОСОБА_2 28.10.2011, саме ОСОБА_2 є власником Volkswagen Т4, д.н.з. НОМЕР_1 . Також в графі особливі відмітки зазначено, що має право керування даним т.з. ОСОБА_4 .

Відтак, оскаржувану постанову щодо ОСОБА_1 винесено за результатами порушення вимоги дорожнього знака 15.9й Правил дорожнього руху щодо зупинки транспортного засобу, що не належить позивачу, що підтверджує той факт, що працівники поліції не були безпосередньо тими особами, які встановили факт керування та парковки ОСОБА_1 даного т.з. Також працівниками поліції не було встановлено відповідальну особу, яка відповідно до закону несе відповідальність за вищевказане порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Так, згідно ч. 1 ст. 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото/відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото/відеоінформації), несе зокрема відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Відповідно до Примітки до ст. 14-2 КУпАП, режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів зокрема.

Проте, співробітником поліції визначено відповідальну особу - Березу В.В., хоча він, відповідно до положення вказаної норми закону, такою особою не є. Крім того, доказів того, що саме ОСОБА_1 фактично керував транспортним засобом матеріали справи не містять. Належним чином фіксація правопорушення проведена не була, що вказує на неможливість стверджувати, що парковка автомобіля була здійснена з порушенням ПДР України.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд, надаючи оцінку діям відповідача, виходить з того, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними та допустимими доказами.

При цьому КУпАП встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення, чого у спірних правовідносинах не було дотримано.

Що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у оскаржуваній постанові за ч. 2 ст. 126 КУпАП суд звертає увагу на наступне.

У відповідності до підпункту «а» пункту 2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач будь-яких доказів на спростування тверджень позивача, що він вказаного адміністративного правопорушення не вчиняв, та підтвердження обставин викладених в оспорюваній постанові не надав. В наданому відповідачем суду відеоматеріалі не зафіксовано обставин, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 т.з. Як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 стверджує, що в нього відсутні будь- які документи в тому числі і на право керування т.з.. Також він зазначає, що це зумовлено тим, що він фактично не керував автомобілем. Такі доводи позивача залишились неспростованими, оскільки відеозапис не містить інформації щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Згідно зі ст. 96 КАС України зазначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи.

Однак, стороною відповідача на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не було надано суду жодного доказу, які б підтверджували факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху.

Таким чином, доказів, які б спростовували твердження позивача про те, що 13.04.2023, він не порушував жодних вимог Правил дорожнього руху, стороною відповідача суду не надано, хоча в даній категорії справ обов`язок доводити правомірність прийнятого рішення та наявність обставин, які стали підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, покладено саме на відповідача.

Вказані обставини безумовно свідчать про порушення відповідачем норм чинного законодавства та вказують на неправомірність оспорюваної постанови.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено поза розумним сумнівом правомірності свого рішення, що виключає підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Керуючись ст.ст.244-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з цим позовом.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БАД № 284365 від 13.04.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 30.08.2023