Справа № 420/13556/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов (а.с.1-10) ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції (далі ДПП), в якому позивач просить суд: - визнати протиправною бездіяльність ДПП щодо не зарахування йому - ОСОБА_1 , до стажу служби в поліції вислугу років у Державній кримінально-виконавчій службі за період з 15.08.2003 по 09.11.2013; - зобов`язати ДПП зарахувати йому - ОСОБА_1 , до стажу служби в поліції вислугу років у Державній кримінально-виконавчій службі за період з 15.08.2003 по 09.11.2013.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначив, що з 15.08.2003 по 11.01.2007 він навчався в Чернігівському юридичному коледжі Державного департаменту України з питань виконання покарань, з 11.01.2007 по 09.11.2013 року проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби.

Під час проходження ним в період з 15.08.2003 по 09.11.2013 служби в Державній кримінально-виконавчої службі, на її працівників розповсюджувалася дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції. Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Також позивач вважає, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а тому повинна зараховуватися до служби в органах внутрішніх справ, а в подальшому до стажу служби в поліції на підставі п.3 ч.2 ст.78 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580-VIII).

В цій частині позивач просить врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.10.2022 року по справі №160/11127/20.

Крім того, позивач зазначив, що до вислуги років особам, які проходять службу в органах внутрішніх справ додатково зараховується час їх навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби. Отже, визначальною умовою для застосування наведеного законодавчого припису є присвоєння особі офіцерського (спеціального) звання у зв`язку з закінченням відповідного навчального закладу.

Позивач вказує, що після вступу на навчання до Чернігівського юридичного коледжу Державного департаменту України з питань виконання покарань йому присвоєно спеціальне звання «рядовий внутрішньої служби» та по закінченню навчання присвоєно спеціальне звання «лейтенант внутрішньої служби». Таким чином період навчання підялагає закахуванню до стажу служби в ДПП.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 19.06.2023 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову (а.с.24).

До суду від представника позивача надійшла заява на виконання ухвали суду.

Ухвалою суду від 26.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.34).

До суду від представника відповідача надійшов відзив на позов (а.с.40-43), у якому просить відмовити у задоволенні позову, вказуючи, що відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 31.03.2020 року у справі №520/2067/19 з приводу подібних правовідносин, суд зазначив, що при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, слід застосовувати приписи ч.2 ст.78 Закону №580-VIII, якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції. При цьому, делегування ч.4 ст.78 Закону №580-VIII Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає останньому права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені вказаною нормою.

Також представник посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19.11.2019 року у справі №520/903/19, згідно якого прирівнювання обох видів служби виходячи лише із характеру окремих виконуваних обов`язків, є помилковим, адже суперечить ст.78 Закону України «Про Національну поліцію», який є спеціальним, та в якому прямо передбачено та чітко окреслено ті види служби, які враховуються до стажу служби поліцейських в цілях встановлення і виплати надбавки за роботу в органах поліції та під час розрахунку тривалості додаткової відпустки.

За таких обставин відсутні також і підстави для зарахування часу навчання ОСОБА_1 у Чернігівському юридичному коледжі Державного департаменту України з питань виконання покарань з 15.08.2003 по 11.01.2007 до стажу служби для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки на підставі п.2 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплата пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей прирівняних до них осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 (далі Порядок №393).

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Судом встановлено, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 (а.с.13) згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_2 у період з 15.08.2003 по 11.01.2007 навчався у Чернігівському юридичному коледжі Державного департаменту України з питань виконання покарань (а.с.15)

Згідно листа Академії державної пенітенціарної служби Міністерства юстиції України від 16.05.2023 №7/1353 після вступу на навчання курсанту ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 №114 «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України» присвоєно спеціальне звання рядового і молодшого начальницького складу «рядовий внутрішньої служби» (наказ Чернігівського юридичного коледжу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 15.08.2003 №78 о/с). По закінченню навчання ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання середнього начальницького складу «лейтенант внутрішньої служби» та особистий номер Д-000528 (наказ Державного департаменту України з питань виконання покарань від 08.12.2006 №84 о/с) (а.с.19).

Також по завершенню навчання у Чернігівському юридичному коледжі Державного департаменту України з питань виконання покарань ОСОБА_1 09.12.2006 року здобув кваліфікацію бакалавра за напрямом підготовки «Право», що підтверджується копією диплома серії НОМЕР_3 (а.с.14).

Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань в Кіровоградській області №2о/с від 11.01.2007 року призначено лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 начальником відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи Кіровоградської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Кіровоградській області (№6) (а.с.18).

Наказом Управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області ДПтС України №73о/с від 11.11.2013 року звільнено у запас Збройних сил України (з постановкою на військовий облік) за п.64«ж» (за власним бажанням) капітана внутрішньої служби ОСОБА_1 , старшого інспектора відділу оперативного чергування, збору та узагальнення інформації управління ДПтС України в Кіровоградській області, 09.11.2013 року.

Вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення у календарному обчисленні становить: 10 років 2 місяці 24 дні, у пільговому обчисленні: 12 років 5 місяців 25 днів (а.с.19).

Згідно інформаційної довідки Начальника відділу кадрового забезпечення управління патрульної поліції в Одеській області ДПП полковника поліції ОСОБА_2 наказом Голови Національної поліції України від 07.11.2015 року №116 о/с, відповідно до п.9, 12 розділу ХІ Закону №580-VIII ОСОБА_1 , який мав спеціальне звання рядовий міліції, призначений інспектором роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у місті Одесі ДПП, присвоївши йому первинне спеціальне звання капітан поліції, установивши посадовий оклад згідно штатного розпису, з 07.11.2015 року, як такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ. Вказані відомості також підтверджуються записом №8, що міститься у трудовій книжці серії НОМЕР_2 07.11.2015 року, виданій на ім`я ОСОБА_1 (а.с.17).

Позивач звернувся до ДПП із заявою, в якій просив на підставі п.5 Прикінцевих положень КВК України, зарахувати до стажу служби в ДПП наявну вислугу років в Державній кримінально-виконавчій службі з 11.01.2007 по 09.11.2013 року (а.с.20-21).

Листом від 01.06.2023 року №Ж5372,Ж-5711/41/4/03-2023 ДПП повідомив позивачу, що законні підстави для зарахування до стажу служби в поліції вислуги років у Державній кримінально-виконавчій службі України відсутні (а.с.21-22).

Позивач, не погодившись із бездіяльністю щодо зарахування до його стажу періоду роботи та навчання в Державній кримінально-виконавчій службі, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 статті 59 Закону №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 78 Закону №580-VIII встановлено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Отже, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія ст.ст. 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

При цьому, ч.5 ст. 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 №2713-IV (далі Закон №2713-IV) передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом №580-VIII, а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

У попередніх редакціях ч.5 ст.23 цього ж Закону було передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія ст.ст. 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

Таким чином фактично законодавцем закріплено поширення усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому поліцейських на працівників кримінально-виконавчої служби.

Отже, на позивача, під час проходження ним служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому поліції. Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що служба позивача в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (Державної пенітенціарної служби) має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року в справі №826/16143/18, у якій склалися подібні правовідносини, дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Врахувавши тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань, Верховний Суд дійшов висновку, що стаж служби позивача в Державній кримінально-виконавчій службі України підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Вподальшому такий висновок підтриманий Верховним Судом у постановах від 20.10.2022 року по справі №160/11127/20 та від 01.08.2023 року по справі №240/30024/21, який зазначив, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України, оскільки здійснювалась вона в порядку, установленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а відтак, має такий же правовий статус і повинна в силу п.3 ч.2 ст.78 Закону №580-VIII зараховуватися до стажу служби в поліції.

Верховний Суд також дійшов висновку, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувалися та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

В межах даної справи №420/13556/23 враховуючи на підставі ч.5 ст.242 КАС України вищенаведену позицію Верховного Суду, суд не приймає доводи представника відповідача, що період служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби не належить до визначеного частиною другою статті 78 Закону №580-VIII переліку посад (видів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції.

При цьому посилання представника відповідача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.03.2020 у справі №520/2067/19, є безпідставними, оскільки судом враховуються останні висновки Верховного Суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем повинен зараховуватись до стажу позивача період роботи в органі Державної кримінально-виконавчої служби України з 11.01.2007 по 09.11.2013 року.

Оскільки, суд дійшов висновку про відповідність стажу служби в Державній кримінально-виконавчій службі України стажу служби в поліції, суд вважає, що період навчання позивача в Чернігівському юридичному коледжі Державного департаменту України з питань виконання покарань з 15.08.2003 по 11.01.2007 також підлягає зарахуванню, враховуючи наступне.

Відповідно до абз. 2 п. «й» ст.17 Закону №2262-XII до вислуги років поліцейським, співробітникам, зокрема, Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Пунктом 2 Порядку №393 передбачено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам, зокрема, Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у п. «ж» ст.ст. 1, 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII (далі Закон №2262-XII), під час призначення пенсії згідно з п. «а ст. 12 вказаного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на службу, зокрема, до органів Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

У постанові від 22.01.2020 (справа №200/5111/19) Верховний Суд зазначив, що «визначальною умовою для застосування наведеного законодавчого припису є присвоєння особі офіцерського (спеціального) звання у зв`язку з закінченням відповідного навчального закладу».

Матеріалами справи підверджується, що на підставі наказу Чернігівського юридичного коледжу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 15.08.2003 №78 о/с курсанту ОСОБА_1 після вступу на навчання до Чернігівського юридичного коледжу Державного департаменту України з питань виконання покарань присвоєно спеціальне звання рядового і молодшого начальницького складу «рядовий внутрішньої служби». По закінченню навчання ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання середнього начальницького складу «лейтенант внутрішньої служби» та особистий номер Д-000528 (наказ Державного департаменту України з питань виконання покарань від 08.12.2006 №84 о/с) (а.с.19).

Таким чином, враховуючи те, що позивачу перше офіцерське (спеціальне) звання рядовий внутрішньої служби було присвоєно 15.08.2003, у зв`язку із вступом до Чернігівського юридичного коледжу Державного департаменту України з питань виконання покарань, 08.12.2006 у зв`язку із закінченням навчання присвоєно звання «лейтенант внутрішньої служби», як особі яка отримала диплом освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», період з 15.08.2003 по 11.01.2007 підлягає зарахуванню до стажу служби в Департаменті патрульної поліції.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги пілягають задоволенню шляхом: визнання протиправною бездіяльності ДПП щодо зарахування позивачу до стажу служби в поліції вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 11.01.2007 по 09.11.2013 та навчанні в Чернігівському юридичному коледжі Державного департаменту України з питань виконання покарань з 15.08.2003 по 11.01.2007; зобов`язання ДПП зарахувати позивачу до стажу служби в поліції вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 11.01.2007 по 09.11.2013 та навчанні в Чернігівському юридичному коледжі Державного департаменту України з питань виконання покарань з 15.08.2003 по 11.01.2007 відповідно до абз. 2 п. «й» ст.17 Закону №2262-XII.

Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст.73,74,75,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач за подання адміністративного позову сплати 1073,60 грн судового збору (а.с.12).

Суд вважає, що на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ДПП.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 11.01.2007 по 09.11.2013 та навчанні в Чернігівському юридичному коледжі Державного департаменту України з питань виконання покарань з 15.08.2003 по 11.01.2007.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 11.01.2007 по 09.11.2013 та навчанні в Чернігівському юридичному коледжі Державного департаменту України з питань виконання покарань з 15.08.2003 по 11.01.2007 відповідно до абзацу 2 пункту «й» статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва