Справа № 468/1292/23
Суддя: Муругов В. В.
Дата ухвалення: 2023-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 468/1292/23
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2023 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Муругова В.В, за участю секретаря Серака Д.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Ядловського І.М., відповідача Копишинського П.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баштанка справу № 468/1292/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області Копишинського Павла Васильовича та Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування постанови поліцейського СРПП Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області по накладенню на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 1 КУпАП.

Посилаючись на неправомірність дій поліцейського щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, позивач просив скасувати постанову серії БАБ №134198 від 31.05.2023 року. Позивач, при цьому, заперечив вчинення з його боку правопорушення 31.05.2023 року, оскільки за викладених в постанові обставин він не керував транспортним засобом, отже не був водієм, внаслідок чого не був зобов`язаний пред`явити поліцейському для перевірки посвідчення водія. Також при притягненні позивача до адміністративної відповідальності було порушене його право на захист.

Процесуальні дії у справі та заяви сторін:

Позов надійшов до Баштанського районного суду Миколаївської області 12.06.2023 року. Справа розподілена судді для розгляду 19.06.2023 року.

23.06.2023 року відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

13.07.2023 року від відповідача Головного управління Національної поліції в Миколаївській області до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, вказавши на законність дій інспектора щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки останній в супереч вимогам п. 2.4 ПДР та ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» не пред`явив поліцейському посвідчення водія, при цьому не було допущено порушення права позивача на захист. Крім того, відповідач вважав, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду через пропуск позивачем строку на оскарження постанови.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов.

Відповідач ОСОБА_2 заперечив проти задоволення позову, пояснивши при цьому, що 31.05.2023 року він перебував на чергуванні та за повідомленням від чергового виїхав в с. Новоєгорівка, де вже на той час працювала слідчо-оперативна група, на місці був брат позивача та свідки ОСОБА_3 . Позивач був в дворі свого домоволодіння. З пояснень свідків відповідач встановив, що позивач ОСОБА_4 керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння та вирішив скласти матеріали про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, але оскільки ОСОБА_4 відмовився надати посвідчення водія, то відповідач притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП. На обличчі позивача відповідач побачив сліди крові і позивач пояснив йому, що побився з братом, на конфлікт зі свідками позивач не вказував.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи (копію постанови серії БАБ №134198 від 31.05.2023 року; поштовий конверт з вихідним номером 5517/64-2023; копію заяви про злочин від 01.06.2023 року; копію повідомлення від 06.06.2023 року; копію витягу з ЄРДР №0000060; копії довідок КНП «Баштанська багатопрофільна лікарня»; копію протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП; копію пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , копію заяви ОСОБА_3 від 31.05.2023 року; копію рапорту інспектора Копишинського П.), дослідивши за клопотанням позивача матеріали кримінального провадження №0000060 від 02.06.2023 року за фактом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Це означає, що ч.2 ст. 77 КАС України встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Крім того, ч. 3 ст. 79 КАС України зобов`язує відповідача надати всі наявні у нього докази разом із поданням відзиву, тим більше, що такі вимоги (про надання документів) вказані в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, а тому, в даному випадку, суд відповідно до ч. 5 ст. 77, ч.3 ст. 205, ст. 286 КАС України безумовно зобов`язаний розглянути справу на підставі тих доказів, які надані суду сторонами.

У судовому засіданні встановлено, що 31 травня 2023 року поліцейським СРПП Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області була винесена відносно позивача постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 1 КУпАП. В тексті постанови інспектор вказав, що 31.05.2023 року о 19.27 год. на вул. Стадіонній, 26 в с. Новоєгорівка Баштанського району Миколаївської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2112 н.з. НОМЕР_1 , при цьому не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.4, 2.1 а ПДР України.

У зв`язку з вказаним поліцейський призначив позивачу адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Диспозиція ч.1 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.

Крім того, відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія; виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами. У випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний: зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху та на вимогу поліцейського, пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.

Також відповідно до п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР (серед яких посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії).

Відповідно до п. 1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

З комплексного аналізу процитованих вище норм однозначно слідує те, що обов`язок особи пред`явити поліцейському посвідчення водія утворює юридичну сукупність з обов`язком зупинити керований ним транспортний засіб на вимогу такого поліцейського та є похідним від такого обов`язку зупинити транспортний засіб на вимогу поліцейського. Без факту зупинки транспортного засобу у особи і не виникає передбаченого ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» та п. 2.4 ПДР обов`язку пред`явити посвідчення водія.

За такого, передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП відповідальність за непред`явлення поліцейському посвідчення водія настає виключно в тому випадку, коли особа є водієм, тобто керувала транспортним засобом, при такому керуванні була зупинена поліцейським та на його вимогу після такої зупинки - не пред`явила для перевірки посвідчення водія.

У випадку, ж який є предметом судового розгляду, з показань допитаних судом під присягою свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слідує, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння, це також підтверджується дослідженими судом письмовими показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які містяться в матеріалах кримінального провадження №0000060.

Натоміть конфлікт свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зі ОСОБА_1 не є безумовною підставою для визнання показань таких свідків недостовірними в частині того факту, що позивач 31.05.2023 року керував транспортним засобом.

Проте позивач при такому керуванні не зупинявся поліцейськими, які прибули пізніше такого факту керування на місце події за викликом свідків.

Отже вже на момент отримання вимоги поліцейського про пред`явлення посвідчення водія, позивач не був водієм в розумінні ПДР, тому на такі правовідносини положення п. 2.4 ПДР не поширюються.

Той факт, що власне поліцейським позивач не зупинявся та поліцейський не спостерігав факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, підтверджує сам відповідач ОСОБА_2 , який вказав, що посвідчення водія позивача ОСОБА_1 йому було необхідне для оформлення матеріалів правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Таким чином непред`явлення за встановлених обставин події позивачем ОСОБА_1 поліцейському для перевірки посвідчення водія не є передбаченим п. 2.4 ПДР порушенням та не може тягнути за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст. 126 КУпАП.

Встановлення ж особи правопорушника можливе в іншому порядку, аніж вимога пред`явити посвідчення водія.

Вказане є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

При цьому, позивач не пропустив визначений законом десятиденний строк звернення до суду з позовом, оскільки такий строк для оскарження винесеної 31.05.2023 року постанови сплив 10.06.2023 року, який є вихідним днем та відповідно до ч.6 ст. 120 КАС України останнім днем для звернення позивача до суду з позовом було 12.06.2023 року і саме в цей день позов був зданий до суду.

Відповідно до чч. 1 та 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення із відповідача, суб`єкта владних повноважень, судових витрат, понесених на сплату судового збору, суд приходить до наступного.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає задоволенню, тому на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73-77, 90, 242-244, 246, 250-251, 271, 273 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області Копишинського Павла Васильовича та Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №134198 від 31.05.2023 відносно ОСОБА_1 за ст. 126 ч. 1 КУпАП та провадження по справі закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );

Відповідачі:

Інспектор СРПП Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області Копишинський Павло Васильович (вул. Семена Бойченка, 5 м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області);

Головне управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5 м. Миколаїв, ідентифікаційний код 40108735).

Повне рішення суду складене 23.08.2023 року.

СУДДЯ