Справа № 380/8837/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 рокуСправа № 380/8837/22 пров. № А/857/9321/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача - Качмара В.Я.,

суддів - Долгополова О., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року (суддя Грень Н.М., м.Львів), -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - Головне управління) в якому просила:

визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління від 22.02.2021 №Ф-7050-52 зі сплати єдиного соціального внеску на суму 37788,74 грн (далі - Вимога);

зобов`язати Головне управління виключити з інтегрованої картки платника податків (далі - ІКП) заборгованість з єдиного соціального внеску позивачки у розмірі, визначеному Вимогою;

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано Вимогу в частині недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 15000,48 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням, в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі вказує, що згідно з даними інтегрованих карток платника, заборгованість позивача зі сплати єдиного соціального внеску станом на 31.01.2021 становить 37788,74 грн (сума недоїмки за 2017-2020 роки), Головне управління сформувало Вимогу, яка була надіслана позивачу. А тому, покликаючись на правомірність оспорюваної Вимоги та наявність підстав для її прийняття, вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з отриманням позивачем щомісячної соціальної допомоги (по догляду за дитиною) на яку нараховується та з якої сплачується єдиний соціальний внесок у мінімальному розмірі, обов`язок сплати єдиного внеску такою особою, що зареєстрована як фізична особа-підприємець (далі - ФОП), не виникає. Відповідно до довідки за формою ОК-5 від 04.02.2022 №170384 (далі - Довідка) сплата єдиного соціального внеску здійснювалась органами соціального захисту населення з вересня 2015 року по серпень 2018 року.

Такі висновки суду першої інстанції, відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що позивачем змінено прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про шлюб, що видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області 18.04.2015.

ФОП ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на податковому обліку з 04.07.2011 року у Головному управлінні, як на загальній системі оподаткування. Відомості про державну реєстрацію від 01.07.2011 №0049282, орган державної реєстрації - Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради.

За даними реєстру страхувальників ФОП ОСОБА_1 взято на облік платником єдиного внеску, дата реєстрації в Пенсійному фонді України - 04.07.2011, реєстраційний номер 09/00-14324.

30.09.2021 року до Головного управління надійшли відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо припинення державної реєстрації ФОП ОСОБА_1 .

В ІКП по єдиному внеску (кбк 71040000 - єдиний внесок для ФОП, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) ФОП ОСОБА_1 проведені автоматичні нарахування єдиного внеску в загальній сумі 37788,74 грн.: за 2017 рік в сумі 8448,00 гривень за період з 01.01.2017 по 31.12.2017; за 2018 рік в сумі 9828,72 гривень за період з 01.01.2018 по 31.12.2018; за 2019 рік в сумі 11016,72 гривень за період з 01.01.2019 по 31.12.2019; за 2020 рік в сумі 8495,30 гривень за період з 01.01.2020 по 31.12.2020.

22.02.2021 Головним управлінням було сформовано Вимогу, відповідно до якої ФОП ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) визначено недоїмку з єдиного соціального внеску у сумі 37788,74 грн.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Як зазначено у частині четвертій статті 4 Закону № 2464-VI, особи, зазначені в пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII внесено зміни, у тому числі до Закону № 2464-VI (набули чинності з 01.01.2018).

Відповідно до абзацу першого пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI (в редакції з 01.01.2018) для платників, зазначених в пунктах 4 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5, 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Згідно з абзацом другим пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI, в разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Пунктом 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI передбачено, що для платників, зазначених в пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені в пунктах 4, 5, 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з абзацом четвертим частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених в пунктах 4, 5 частини 1 статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. В разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Частиною дванадцятою статті 9 Закону № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Як зазначено у частині шістнадцятій статті 25 Закону № 2464-VI, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення недоїмки, штрафів, пені не застосовується.

Отже, починаючи з 01.01.2017 відповідно до вищезазначених норм встановлений безальтернативний обов`язок фізичної особи-підприємця регулярно сплачувати єдиний внесок з дати державної реєстрації підприємницької діяльності до дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності. При цьому в разі неотримання доходу, за будь яких умов, єдиний внесок має бути сплачений у розмірі не менше розміру мінімального страхового внеску на місяць. Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення недоїмки, штрафів, пені не застосовується.

Законами України Про Державний бюджет України на 2017, 2018, 2019, 2020 роки відповідно установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2017 - 3200 грн, з 01.01.2018 - 3723 грн, з 01.01.2019 - 4173 грн, з 01.01.2020 - 4723 грн відповідно.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що з 01.01.2017 мінімальний страховий внесок становив на місяць 704 грн (3200 грн. х 22%), з 01.01.2018 - 819,06 (3723 грн х 22%), з 01.01.2019 - 918,06 грн (4173,00 грн х 22%).

У 2020 році з врахуванням пільг, наданих платникам єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування у зв?язку з карантином, та розміру мінімальної заробітної плати у 2020 році мінімальний єдиний внесок складає: за I квартал 2020 року - 2078,12 грн (4723 грн х 22% х 2 (за січень і лютий місяці); за II квартал 2020 року - 1039,06 грн (за червень).

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 25.08.2020 підвищено розмір мінімальної заробітної плати з 01.09.2020 до 5000 грн, що впливає на мінімальний розмір єдиного внеску. Відповідно, з 01.09.2020 мінімальний розмір єдиного внеску становить 1100 грн на місяць (5000 грн х 22 %), через що мінімальний єдиний внесок за III квартал 2020 року склав 3178,12 грн, за IV квартал 2020 року - 2200 грн.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується сплата органами соціального захисту населення єдиного соціального внеску за позивача за 2017 рік та січень-серпень 2018 року.

Згідно з наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження, позивач народила дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Довідки сплата єдиного соціального внеску за позивача здійснювалась Управлінням соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради з вересня 2015 року по серпень 2018 року.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 Порядку нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за деякі категорії застрахованих осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 № 178 (далі - Порядок № 178), цей Порядок визначає механізм сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за: осіб, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або допомогу при народженні дитини, при усиновленні дитини.

Пунктом 2 Порядку № 178 визначено, що єдиний внесок нараховується: за осіб, зазначених у підпункті 2 пункту 1 цього Порядку, - на суми допомоги при народженні дитини (крім суми, яка виплачується одноразово) та/або суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, нарахованої за базовий звітний період.

Крім того, за правилами частини першої статті 19 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-ХІV) право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 20 Закону № 1105-ХІV за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг: допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).

Пунктом 4 частини першої статті 22 Закону № 1105-ХІV визначено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків: догляду за дитиною віком до трьох років або дитиною з інвалідністю віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною.

Отже, допомога по догляду за дитиною є допомогою по тимчасовій непрацездатності, яка надається застрахованим особам (у т. ч. підприємцям) у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу). Тобто, застрахована особа може не здійснювати підприємницьку діяльність у випадку догляду за дитиною віком до трьох років, при цьому, самостійно не сплачує єдиний внесок, а отримує щомісячну допомогу по догляду за дитиною, на яку нараховується та з якої сплачується єдиний внесок.

На підставі наведеного можливо зробити висновок, що, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Поряд з цим, у випадку отримання застрахованою особою у встановленому порядку щомісячної соціальної допомоги (в т.ч. по догляду за дитиною), на яку нараховується та з якої сплачується єдиний внесок у мінімальному розмірі, обов`язок сплати такою особою, що зареєстрована як фізична особа - підприємець, єдиного внеску не виникає.

Аналогічна правова позиція щодо подвійної сплати єдиного соціального внеску викладена у постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 160/3114/19, від 05.12.2019 справа № 260/358/19, а також від 04.10.2022 у справі №140/566/19.

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскільки протягом 2017 - серпень 2018 років позивач у встановленому порядку одержувала щомісячну допомогу по догляду за дитиною, на яку нараховувався та з якої сплачувався єдиний внесок, вказаний період включений до страхового стажу позивача, при цьому, підприємницьку діяльність позивач не здійснювала та доходів від неї не отримувала, тому у відповідача були відсутні правові підстави для формування та направлення позивачу Вимоги в частині про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 15000,48 грн.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують правильності застосування судом норм матеріального права до встановлених ним на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів та обставин справи.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. М. Довгополов
В. С. Затолочний