Справа № 420/13741/22
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2023-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/13741/22

Категорія: 112010201 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 22.06.2023 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 07 серпня 2022 року; зобов`язано ГУПФ України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 серпня 2022 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

24 квітня 2023 року ухвалено окрему ухвалу, якою визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області, які виразилися у повторній аналогічній відмові ОСОБА_1 та у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 07 серпня 2022 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні від 02 листопада 2022 року по справі №420/13741/22; зобов`язано ГУПФ України в Одеській області вжити заходи щодо усунення порушень ст. 129-1 Конституції України шляхом розгляду заяви ОСОБА_1 від 07 серпня 2022 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні від 02 листопада 2022 року у справі №420/13741/22; копію окремої ухвали направлено до ГУПФ України в Одеській області для вжиття заходів щодо усунення порушення, встановленого судом; вказано на необхідність повідомити суд про виконання окремої ухвали не пізніше одного місяця після її надходження.

16 червня 2023 року від ГУПФ України в Одеській області надійшов звіт про виконання рішення суду по справі №420/13741/22, відповідно до якого ГУПФ України в Одеській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 07 серпня 2022 року. За результатами повторного розгляду рішенням комісії від 13 червня 2023 року №420/13741/22 в поновленні виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відмовлено. Згідно документів, долучених до заяви (пенсійне посвідчення НОМЕР_1 від 30 вересня 2014 року видане військовим комісаріатом м. Севастополь, довідки центра соціального забезпечення військового комісаріату міста Севастополя від 30 квітня 2019 року №6/194/2/1279), ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до законодавства російської федерації про пенсійне забезпечення військовослужбовців центром соціального забезпечення військового комісаріату міста Севастополя з 01 січня 2015 року по довічно. Термін дії посвідки на проживання іноземного громадянина ОСОБА_1 подовжено до 08 липня 2024 року. Атестат про припинення виплати пенсії заявником не надано. Для поновлення виплати пенсії за новим місцем проживання необхідні документи, зокрема, які містять інформацію про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання. Отже, поновлення виплати пенсії згідно із законодавством України можливо після припинення виплати пенсії на території тимчасово окупованої Республіки Крим. У зв`язку з тим, що заявником не надано документів, які містять інформацію про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання, та про фактичне проживання в Одеській області, для поновлення виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у ГУПФ України в Одеській області правових підстав немає. Просить прийняти звіт ГУПФ України в Одеській області у справі № 420/13741/22.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року прийнято поданий ГУПФ України в Одеській області звіт про виконання окремої ухвали від 24 квітня 2023 року по справі №420/13741/22.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення (ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року) в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- ГУПФ України в Одеській області не було розглянуто заяву ОСОБА_1 від 07 серпня 2022 року, а розглянуто заяву ОСОБА_1 від 22 червня 2022 року яка не оспорювалась позивачем, та надано відмову, оформлену рішенням у справі №420/13741/22 про відмову на заяву ОСОБА_1 від 22 червня 2022 року;

- ГУПФ України в Одеській області не вжито заходів щодо усунення порушень ст. 129-1 Конституції України шляхом розгляду заяви ОСОБА_1 від 07 серпня 2022 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні від 02 листопада 2022 року у справі №420/13741/22, звіт ГУПФ України в Одеській області у справі №420/13741/22, оформлений листом від 15 червня 2023 року №2500-0203-7/77713 не може бути прийнятий судом. Висновок суду першої інстанції про виконання окремої ухвали та прийняття звіту ГУПФ України в Одеській області є помилковим, у зв`язку з чим ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у прийнятті звіту ГУПФ України в Одеській області у справі №420/13741/22, оформленого листом від 15 червня 2023 року №2500-0203-7/77713 на виконання окремої ухвали суду від 24 квітня 2023 року та зобов`язати ГУПФ України в Одеській області виконати окрему ухвалу суду від 24 квітня 2023 року щодо вжиття заходів щодо усунення порушень ст. 129-1 Конституції України шляхом розгляду заяви ОСОБА_1 від 07 серпня 2022 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні від 02 листопад 2022 року у справі №420/13741/22, та надати строк для виконання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з тим, що заявником не надано документів, які містять інформацію про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання та про фактичне проживання в Одеській області, для поновлення виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у ГУПФ України в Одеській області правових підстав немає. Проаналізувавши поданий ГУПФ України в Одеській області звіт, суд першої інстанції вважав за необхідне прийняти його, оскільки ГУПФ України в Одеській області виконано окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року, а саме: повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 07 серпня 2022 року, за результатами розгляду якої прийнято рішення від 13 червня 2023 року №420/13741/22 про відмову в поновленні виплати пенсії з підстав, які не були предметом розгляду у справі №420/13741/22.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, ч.ч.2-3 ст. 14 КАС, ст. 77, ст. 370 КАС України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ст. 129-1 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у рішенні від 26 червня 2013 року, зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Конституційний Суд України зазначив, що бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п.43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно ч.ч.2-3 ст. 14 КАС України постанови і ухвали суду в адміністративній справі, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Статтею 382 КАС України передбачено судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно ч.ч.1 та 2 вказаної статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу викладених норм вбачається, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту встановленням нового строку для подання звіту та/або накладенням штрафу.

Згідно висновків Верховного Суду, сформульованих у межах справи №361/2109/17, за своєю правовою природою накладення судом штрафу за не виконання рішення суду є заходом процесуального примусу, передбаченого ст. 144 КАС України, з метою спонукання відповідних осіб до добросовісного виконання процесуальних обов`язків, зокрема, в частині накладеного судом обов`язку щодо подання звіту про виконання рішення суду, що обумовлено обов`язковістю виконання судового рішення як важливої складової права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 14 та 370 КАС України.

Колегія суддів акцентує увагу, що якщо під час судового розгляду питання про накладення штрафу буде встановлено, що посадова особа або орган, відповідальні за виконання рішення, діяли добросовісно, то саме лише невиконання судового рішення не містить складу правопорушення, за яке можлива юридична відповідальність у вигляді штрафу. Тобто, обов`язковою умовою для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу є встановлення для такого суб`єкта владних повноважень строку на подання звіту про виконання судового рішення та в подальшому неподання такого звіту у встановлений строк або не вчинення дій, спрямованих на виконання рішення.

Тобто, у випадку, якщо суб`єктом владних повноважень подано звіт, рішення суду в повному обсязі не виконане, проте суб`єкт владних повноважень вчинив всі залежні від нього дії для виконання судового рішення, суд повинен встановити новий строк для подання звіту.

При цьому, під час розгляду звіту про виконання рішення суду, суд зобов`язаний надавати правову оцінку кожному доводу суб`єкта владних повноважень стосовно підстав невиконання судового рішення, та у разі відсутності доказів, які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій суб`єкта владних повноважень, які б свідчили, що відповідач дійсно бажає реалізувати свій обов`язок стосовно виконання судового рішення в найкоротші строки, застосовувати відповідний штраф.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року, зокрема, визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області, які виразилися у повторній аналогічній відмові ОСОБА_1 та у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 07 серпня 2022 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні від 02 листопада 2022 року по справі №420/13741/22. Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області вжити заходи щодо усунення порушень ст. 129-1 Конституції України шляхом розгляду заяви ОСОБА_1 від 07 серпня 2022 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні від 02.11.2022 р. у справі № 420/13741/22.

Тобто, підставами прийняття окремої ухвали було: 1) розгляд заяви ОСОБА_1 листом без прийняття рішення; 2) зазначення у листі тих самих підстав, яким вже судом надано оцінка у рішенні; 3) підстави відмови стосувалися неможливості призначення пенсії, в той час як позивач звертався із заявою про поновлення виплати пенсії; 4) ненадання відповідачем доказів отримання позивачем пенсії на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим.

Так, на виконання окремої ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року ГУПФ України в Одеській області було надано звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року по справі №420/13741/22.

Зокрема, відповідачем повідомлено суд, що рішенням комісії від 13 червня 2023 року №420/13741/22 в поновленні виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відмовлено.

В обґрунтування вищезазначеного рішення комісії відповідач зазначив:

"Відповідно до ст.52 Закону № 2262 особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання.

Згідно довідки від 14.03.2022 р. №6117- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичне місце проживання ОСОБА_1 м. Тернопіль;

Згідно документів, долучених до заяви (пенсійне посвідчення НОМЕР_1 від 30.09.2014 р. видане військовим комісаріатом м. Севастополь, довідки центра соціального забезпечення військового комісаріату міста Севастополя від 30.04.2019 р. № 6/194/2/1279), ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до законодавства російської федерації про пенсійне забезпечення військовослужбовців центром соціального забезпечення військового комісаріату міста Севастополя з 01.01.2015 р. по довічно. Термін дії посвідки на проживання іноземного громадянина ОСОБА_1 подовжено до 08.07.2024 р. Атестат про припинення виплати пенсії заявником не надано.

Для поновлення виплати пенсії за новим місцем проживання необхідні документи, зокрема, які містять інформацію про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання. Отже, поновлення виплати пенсії згідно із законодавством України можливо після припинення виплати пенсії на території тимчасово окупованої Республіки Крим.

У зв`язку з тим, що заявником не надано документів, які містять інформацію про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання та про фактичне проживання в Одеській області, для поновлення виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області правових підстав немає.".

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що на виконання рішення окремої ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 07 серпня 2022 року та відмовлено останньому з підстав, що не були предметом розгляду у справі №420/13741/22.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про прийняття звіту ГУПФ України в Одеській області.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання апелянта на те, що на виконання окремої ухвали відповідачем було розглянуто заяву ОСОБА_1 від 22 червня 2022 року, а не від 07 серпня 2022 року, оскільки дане припущення не підтверджується належними доказами.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини спірного питання та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати під час вирішення спірного питання у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, ч.3 ст. 312, ч.4 ст. 320, ст.ст. 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 29 серпня 2023 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.