Справа № 500/1851/23
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1851/23

31 серпня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування наказів, визнання протиправним акту, скасування акту, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення недоплаченого грошового забезпечення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (надалі, відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати протиправним наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №844-АД від 20.07.2022 року, яким призначено службове розслідування для встановлення причин та умов, які сприяли відсутності на службі Старшого солдата ОСОБА_1 , скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №844-АД від 20.07.2022 року, яким призначено службове розслідування для встановлення причин та умов, які сприяли відсутності на службі Старшого солдата ОСОБА_1 , визнати протиправним акт службового розслідування про встановлення причин та умов, які сприяли відсутності на службі старшого солдата ОСОБА_1 , яким встановлено факт самовільного залишення частини, скасувати акт службового розслідування про встановлення причин та умов, які сприяли відсутності на службі старшого солдата ОСОБА_1 , яким встановлено факт самовільного залишення частини, визнати протиправним наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №198 від 21.07.2022 року, яким військовослужбовця ОСОБА_1 вважати таким, що самовільно залишив частину та знято з продовольчого забезпечення, скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №198 від 21.07.2022 року, яким військовослужбовця ОСОБА_1 вважати таким, що самовільно залишив частину та знято з продовольчого забезпечення, визнати протиправним наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №200 від 23.07.2022 року, в частині яким військовослужбовця ОСОБА_1 вважати таким, що повернувся після самовільного залишення частини, скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №200 від 23.07.2022 року, в частині яким військовослужбовця ОСОБА_1 вважати таким, що повернувся після самовільного залишення частини, зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_3 , грошове забезпечення та додаткову винагороду за період з 28 березня 2022 року по 23 липня 2022 року відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_3 , грошове забезпечення за період з 28 березня 2022 року по 23 липня 2022 року у сумі 340727 (триста сорок тисяч сімсот двадцять сім) гривень 64 коп.

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає наказ командира військової частини НОМЕР_1 №844-АД від 20.07.2022 року, акт службового розслідування про встановлення причин та умов, які сприяли відсутності на службі Старшого солдата ОСОБА_1 , яким встановлено факт самовільного залишення частини, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №198 від 21.07.2022 року, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №200 від 23.07.2022 року протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Аналізуючи оскаржувані накази та акт службового розслідування про встановлення самовільного залишення частини та процедуру проведення службового розслідування, на думку позивача, така процедура не дотримана відповідачем, а права позивача грубо порушені. Просить врахувати, що у позивача не відбирались пояснення і йому не пропонувалось їх надати; також його не повідомлено про проведення щодо нього службового розслідування, як і не зазначено причин, які перешкоджали це зробити. Зазначив, що про проведення службового розслідування позивачу стало відомо лише після отримання відповіді на адвокатський запит 17.04.2023 року, що підтверджується конвертом із відміткою. На думку позивача, відповідачем не вжито заходів для всебічного, повного своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення. Також, просить врахувати, що 28.03.2022 позивач перебував на лікуванні, мав скарги на біль при фізичних навантаженнях в ділянках рубців стегон. Вказав, що відповідно до картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 проходив медичне обстеження у спеціалістів 28.03.2022 року, 31.03.2022 року, 04.04.2022 року, 05.04.2022 року, 15.04.2022 року. Крім цього, на думку позивача, внаслідок видання спірних наказів та акту службового розслідування позивача позбавлено грошового забезпечення.

Ухвалою суду від 09.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 01.06.2023 о 10:00 год. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 15.05.2023 постановлено судове засідання у справі №500/1851/23, призначене на 01.06.2023 о 10:00 год провести в режимі відеоконференції.

01.06.2023 у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відкладення розгляду справи з метою повторного виклику відповідача на 12.06.2023 о 10:00 год.

Ухвалою суду від 02.06.2023 постановлено судове засідання у справі №500/1851/23, призначене на 12.06.2023 о 10:00год., провести в режимі відеоконференції.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов (вх.№7204/23 від 06.06.2023). Також, представник відповідача подав до суду відзив на уточнений адміністративний позов (вх.№8467/23 від 28.06.2023). Зазначив, що діючи в порушення вимог законодавства України військовослужбовець ОСОБА_1 ухилився від виконання обов`язків військової служби. Просить врахувати, що позивач з 28 березня 2022 по 23 липня 2023 не перебував у Військово-медичному клінічному центрі Західного Регіону в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , натомість самовільно покинув місце служби 28 березня 2022 року, документів про проходження ВЛК не надав; документів про повне проходження та висновку військово-лікарської комісії про визначення ступеню придатності на військову службу не надав, однак за весь період отримував грошове забезпечення. Отже, вважає, що позивач під час проходження військової служби під час дії воєнного стану, з метою ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в порушення вимог статей 6, 11, 16. 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не з`явився вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу; даний військовослужбовець перебував поза місцем проходження військової служби з 28 березня 2022 року по 23 липня 2022 року, використовував службовий час, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Таке, на думку відповідача, проявилось у самовільному залишенні військової частини або місця служби без поважних причин з боку старшого солдата ОСОБА_1 . Крім цього, звернув увагу суду на тому, що службовим розслідування встановлена переплата грошового забезпечення у сумі 340727,64 грн.

12.06.2023 у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції оголошено перерву до 22.06.2023 о 10:00 год.

22.06.2023 у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції оголошено перерву до 13.07.2023 о 10:00 год.

Ухвалою суду від 22.06.2023 витребувано у Військово-лікарського клінічного центру західного регіону інформацію щодо перебування/неперебування у закладі ОСОБА_1 у період з 28.03.2022 по 23.07.2022, а також при наявності надати суду належним чином завірену копію Висновку військово-лікарської комісії за період проходження ВЛК з 28.03.2022 по 23.07.2022 щодо встановлення придатності до військової служби ОСОБА_1 .

13.07.2023 у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції оголошено перерву до 24.07.2023 о 10:00 год.

24.07.2023 у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції оголошено перерву до 21.08.2023 о 10:00 год.

Ухвалою суду від 24.07.2023 постановлено витребувати у Трускавецького Військового реабілітаційного госпіталю інформацію щодо перебування/неперебування у госпіталі ОСОБА_1 у період з 28.03.2022 по 23.07.2022.

18.08.2023 представник позивача подав до суду письмову заяву, в якій просив судове засідання у справі №500/1851/23 проводити без участі представника позивача, позовні вимоги позивач та представник позивача підтримують в повному обсязі, просять суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у відкрите судове засідання не прибув, подав письмову заяву (вх.№7503/23 від 12.06.2023 та вх.№ 8468/23 від 25.06.2023) про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без участі та присутності сторони відповідача на підставі наявних у справі матеріалів.

Також, 26.07.2023 представник відповідача подав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі відповідача (вх.№9852/23), проти позовних вимог заперечує в повному обсязі.

21.08.2023 у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.

З Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.03.2022 за №75, судом встановлено: вважати таким, що вибув у військово-медичний клінічний центр Західного регіону - 28.03.2022 старшого солдата ОСОБА_1 , старшого оператора І протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону, для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеня придатності до військової служби у Збройних Силах України (підстава: рапорт старшого солдата ОСОБА_1 №4927 від 27.03.2022, направлення начальника медичної служби №№72,73 від 27.03.2022).

20.07.2022 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт тимчасово виконуючого обов`язки командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 вхідний № НОМЕР_4 , яким повідомлено про відсутність на службі (рахується у шпиталі для проходження військово-лікарської комісії понад встановлений термін з 28.03.2022 року) старшого оператора протитанкового взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 .

Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2022 за №844-АД, вирішено для встановлення причин та умов, які сприяли відсутності на службі старшого солдата ОСОБА_1 призначити службове розслідування, проведення якого доручити командиру 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_2 , до 20.08.2022 із суворим дотриманням вимог статей 85-87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (зі змінами), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, Методичних рекомендацій щодо проведення службового розслідування (перевірки), затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України в жовтні 2020 року; за результатами службового розслідування скласти Акт для розгляду та прийняття рішення до 21.08.2022.

За результатами проведеного службового розслідування складено Акт, яким встановлено, що солдат ОСОБА_1 під час проходження військової служби за контрактом в умовах воєнного стану, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в порушення вимог ст.ст. 1,3,4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, 20.07.2022 під час звірки з лікувальними закладами на наявність військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 , які були скеровані на лікування, було виявлено відсутність у лікувальному закладі військовослужбовця ОСОБА_3 . Даний військовослужбовець перебував поза місцем проходження військової служби з 28.03.2022 по 23.07.2022, використовував службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Старший солдат ОСОБА_1 допустив військове кримінальне праворушення - самовільне залишення військової частини або місця служби, а також незв`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці передбачене частиною п`ятою ст.407 КК України.

Причиною правопорушення, згідно даного Акту, є порушення ст.ст. 11, 12, 16, 49, 127. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що проявилось відсутністю на території лікувального закладу військово-медичного клінічного центру Західного регіону та військової частини НОМЕР_1 без поважних причин.

А також, запропоновано вважати завершеним службове розслідування та вважати старшого солдата ОСОБА_1 таким, що самовільно залишив частину з 28.03.2022 по 23.07.2022.

В подальшому, згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.07.2022 за №198, вважати таким, що самовільно залишили частину та зняти з продовольчого забезпечення - старшого солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 (підстава: рапорти молодшого сержанта ОСОБА_4 №28302 від 21.07.2022, підполковника ОСОБА_5 №28458 від 21.07.2022, капітана ОСОБА_8., №№28041, 28042 від 20.07.2022).

У відповідності до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.07.2022 за №200, вважати таким, що повернуся після самовільного залишення частини та зарахувати на продовольче забезпечення - старшого солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 (підстава: рапорти ОСОБА_6 № НОМЕР_5 від 22.07.2022, капітана ОСОБА_7 №29022, 29087 від 23.07.2022).

Вважаючи протиправними зазначені накази, акт службового розслідування, а також те, що внаслідок видання спірних наказів та акту службового розслідування позивача позбавлено грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частин першої та другої статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно із статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п.21 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» згідно з Указом Президента України в Україні введено воєнний стан, який триває дотепер.

Указ затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України.

Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Статут) визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Також, згідно з частиною 1 статті 85 Статуту, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу-також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

У відповідності до ст. 85 Статуту, якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Статтею 86 Статуту визначено, що у разі повної доведеності вини військовослужбовця командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Відповідно до статті 87 Статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Також, підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 13 грудня 2017 року за №1503/31371 (надалі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку дисципліною є належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів Міністерства оборони України, доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин).

Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

У пункті 1 розділу ІІ Порядку зазначено, що службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Разом з тим, пунктом 2 розділу ІІ Порядку передбачено, що службове розслідування не призначається: у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг, за винятком випадків, визначених в абзаці тринадцятому пункту 1 цього розділу; якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку врегульовано, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 Розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

На підставі пунктів 1-4 розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (пункт 2 розділу VI Порядку).

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України), визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначаються загальні обов`язки військовослужбовців. Так, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;… виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

Водночас стаття 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначає, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Пунктами 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна.

Солдат підпорядковується командирові відділення.

Солдат зобов`язаний, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Пунктом 254 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Отже, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено обов`язок військовослужбовця доповідати своєму начальникові обставини, які стосуються виконання ним своїх службових обов`язків.

Визначаючись щодо позовних вимог про визнання протиправним і скасування Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №844-АД від 20.07.2022 року, суд зазначає, що виходячи з вищезазначеного призначення службового розслідування для встановлення причин та умов, які сприяли відсутності на службі старшого солдата ОСОБА_1 є виключними повноваженнями командира військової частини, у якій проходив службу вказаний солдат і який перебуває у його підпорядкуванні. Відтак, вказані позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування акту службового розслідування про встановлення причин та умов, які сприяли відсутності на службі старшого солдата ОСОБА_1 , яким встановлено факт самовільного залишення частини, то такі вимоги не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Акт службового розслідування, в якому відображено узагальнений опис виявлених порушень норм законодавства, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо породжує правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і має обов`язковий характер.

За своєю правовою природою акт службового розслідування є службовим документом, який фіксує факт проведення службового розслідування і є носієм доказової інформації про обставини, що стали підставами для його призначення.

На думку суду, акт службового розслідування не породжує обов`язкових юридичних наслідків.

Зафіксовані в результатах службового розслідування обставини можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень суб`єкта владних повноважень, в основу яких покладені зазначені в ньому висновки.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №198 від 21.07.2022 року, яким військовослужбовця ОСОБА_1 вважати таким, що самовільно залишив частину та знято з продовольчого забезпечення, суд зазначає наступне.

З метою офіційного з`ясування всіх обставин справи, суд, у відповідності до ст.9 КАС України, з власної ініціативи постановив ухвали про витребування доказів з Військово-медичного клінічного центру Західного регіону та Трускавецького Військового реабілітаційного госпіталю (Військова частина НОМЕР_6 ).

На виконання вказаних ухвал даними медичними установами надана відповідна інформація, викладена у листах №5504126 від 06.07.2023 та №2356 від 02.08.2023.

В ході розгляду даної справи судом встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_1 у строк з 28.03.2022 по 23.07.2022 на стаціонарному лікуванні в Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону не перебував, військово-лікарською комісією не оглядався, але з 05.03.2022 по 06.03.2022 ОСОБА_1 перебував в ВМКЦ ЗР, для подальшого лікування переведений у Трускавецький Військовий реабілітаційний госпіталь (Військова частина НОМЕР_6 ).

Щодо цього суд приймає до уваги лист Військово-медичного клінічного центру Західного регіону №5504126 від 06.07.2023, який підтверджує зазначену інформацію.

Крім цього, суд також враховує, інформацію, надану Трускавецьким Військовим реабілітаційним госпіталем (Військова частина НОМЕР_6 ), згідно якої ОСОБА_1 у період з 28.03.2022 по 23.07.2022 у даній Військовій частині не перебував (лист №2356 від 02.08.2023).

Доказів перебування військовослужбовця ОСОБА_1 у зазначених вище лікувальних закладах, повне проходження медичної комісії та наявність висновку військово - лікарської комісії про визначення ступеня придатності на військову службу, учасниками справи суду не подано та судом таких доказів не здобуто.

Також, позивачем жодних доводів щодо невчинення ним самовільного залишення військової частини не наведено, належних доказів на спростування висновків відповідача про порушення позивачем військової дисципліни суду не подано, та судом таких доказів не здобуто.

Наведене, на думку суду, свідчить про те, що старший солдат ОСОБА_1 не проходив військово-лікарську комісію та був відсутній у відповідних військових медичних закладах.

При цьому, суд не враховує подану позивачем картку обстеження та медичного огляду (Додаток 13 до Положення про Військово-лікарську експертизу в ЗСУ, затвердженого Наказом МОУ від 14.08.2008 №402), яка не оформлена належним чином, так як не містить повної інформації щодо методів обстеження та результатів повного медичного обстеження спеціалістами, які зазначені у даній картці, а також відсутній підпис обстежуваного ОСОБА_1 , не зазначено діагноз та постанову ВЛК, відсутні відомості щодо статті, графи Розкладу хвороб, Таблиці додаткових вимог, відсутня дата, місяць та рік неповного заповнення даної картки, а також відсутня фотокартка позивача ОСОБА_1 на даній картці.

Крім цього, суд позбавлений можливості встановити, чий підпис міститься у картці обстеження та медичного огляду (Голови ВЛК чи секретаря ВЛК, третьої особи), оскільки такий підпис не розміщений належним чином, не зазначено прізвище, ім`я, по батькові, військове звання особи, що вчинила підпис, та не скріплений відповідною печаткою.

Отже, вирішуючи даний спір по суті, суд приймає до уваги доводи відповідача стосовно того, що позивач, в порушення вимог статей 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не з`явився вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу, даний військовослужбовець перебував поза місцем проходження військової служби з 28 березня 2022 року по 23 липня 2022 року, використовував службовий час, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

А тому, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №198 від 21.07.2022 року, яким військовослужбовця ОСОБА_1 вважати таким, що самовільно залишив частину та знято з продовольчого забезпечення, до задоволення не підлягають.

Також, до задоволення не підлягає позовна вимога про визнання протиправним та скасування Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №200 від 23.07.2022 року, в частині яким військовослужбовця ОСОБА_1 вважати таким, що повернувся після самовільного залишення частини, оскільки військовослужбовець повернувся у військову частину НОМЕР_1 саме 23.07.2022, і з цього часу перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 .

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошове забезпечення та додаткову винагороду за період з 28 березня 2022 року по 23 липня 2022 року відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , грошове забезпечення за період з 28 березня 2022 року по 23 липня 2022 року у сумі 340727 (триста сорок тисяч сімсот двадцять сім) гривень 64 коп., то такі позовні вимоги не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі Порядок №260).

Відповідно до абз.9, 10 п.15 Розділу 1 Порядку №260 військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Абзацом 2 п.5 розділу XVI Порядку №260 визначено що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у випадках невиходу на службу без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Відповідно до окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23 червня 2022 року до наказів про виплату додаткової нагороди, передбачену Постановою Кабінету Міністрів від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», не включати військовослужбовців:

які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Оскільки судом встановлена відсутність позивача з 28.03.2022 по 23.07.2022 у ВЧ НОМЕР_7 , медичних установах (Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону та Трускавецькому Військовому реабілітаційному госпіталі (Військова частина НОМЕР_6 ), відтак суд приходить до висновку, що даний період часу не підлягає оплаті ОСОБА_1 .

Вирішуючи спір по суті, суд погоджується з доводами позивача щодо процедурних порушень при винесенні оскаржуваних наказів, а саме: не ознайомлення його з наказом про призначення службового розслідування та не відібрання у нього пояснень, однак не приймає їх до уваги, оскільки вони не спростовують суті вчиненого порушення ОСОБА_1 .

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Таким чином, враховуючи положення частин першої, другої статті 77, 90 КАС України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 31 серпня 2023 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.