Справа № 600/2230/23-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/2230/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" (Центр пробації) Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Центр пробації" (Центр пробації) Міністерства юстиції України щодо не підготовлення та не направлення документів, необхідних для призначення пенсії мені, ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1;

- зобов`язати Державну установу "Центр пробації" (Центр пробації) Міністерства юстиції України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області необхідні документи для призначення пенсії ОСОБА_1 , згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом директора Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України від 15.12.2022 №710/к майора внутрішньої служби, начальника Чернівецького районного сектору №2 філії Державної установи "Центр пробації" у Чернівецькій області Дамаскіна Ярослава Васильовича, звільнено за пунктом 5 статті 23 Закону України "Про державну кримінально - виконавчу службу" та пунктом 4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" з 31.12.202 р.

Вислуга років позивача станом на 31.12.2022 становить: календарна: 20 років 04 місяці 03 дні, у пільговому : 26 років 07 місяців 22 дні.

Позивач вказує, що звернувся до відповідача з проханням підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області документи для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII), однак відповідач листом відмовив у підготовці документів, необхідних для призначення пенсії, обґрунтовуючи таку відмову відсутністю права на призначення пенсії.

Позивач не погоджується із такою відмовою відповідача та, з покликанням на нормативно-правові акти та постанови Верховного Суду, наведені у тексті позовної заяви, вказує про наявність у нього права на призначення пенсії та протиправність дій відповідача щодо відмови у підготовці та направленні до відповідного пенсійного органу документів для призначення пенсії за вислугу років.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що вислуга позивача в календарному обчисленні становить лише 20 років 04 місяці 03 дні, що не дає права на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ. З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

Згідно з наказом ДУ "Центр пробації" "Про особовий склад" від 15.12.2022 №710/к майора внутрішньої служби, начальника Чернівецького районного сектору №2 філії Державної установи "Центр пробації" у Чернівецькій області ОСОБА_1 , звільнено з за пунктом 5 статті 23 Закону України "Про державну кримінально - виконавчу службу" та пунктом 4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" ( у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 31.12.2022 р.

Зі змісту цього наказу вислуга років позивача на день звільнення (31.12.2023 р.) в календарному обчисленні становить 20 років 04 місяці 03 дні, у пільговому обчисленні - 26 років 07 місяців 22 дні.

07.02.2023 р. позивач звернувся до ДУ "Центр пробації" із заявою про підготовку та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області документів, передбачених постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2017 р. для призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У відповідь на вказане звернення ДУ "Центр пробації" направлено позивачу лист, в якому зазначено про відсутність підстав для підготовки та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з огляду на те, що призначення пенсії особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України на підставі пільгової вислуги років Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 р. та постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 р. не передбачено, в той час як календарна вислуга років позивача є меншою, ніж передбачено вимогами вказаного Закону для призначення пенсії за вислугою років.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 09.04.1992 р. (далі - Закон №2262-ХІІ).

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" ст. 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині 3 статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

За приписами п. "б" ч. 1 ст. 12 Закону №2262-XII, особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" ст. 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у ч. 3 ст. 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Суд зазначає, що на момент звільнення позивач мав загальний трудовий стаж у календарному обчисленні 20 років 04 місяці 03 дні, а в пільговому обчисленні - 26 років 07 місяців 22 дні.

Водночас, у даному випадку в межах розгляду цієї справи підлягає розгляду питання щодо наявності чи відсутності у відповідача обов`язку оформити та направити документи до відповідного Пенсійного фонду для вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії чи відмови у такому.

Зважаючи на вищенаведене, в даній справі суд не надає оцінки наявності чи відсутності у позивача необхідного стажу для виходу на пенсію за вислугою років відповідно до положень Закону №2262-ХІІ.

Положеннями ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" №2713-IV від 23.06.2005 р. (далі - Закон №2713-IV) визначено, що держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Частиною 3 статті 23 Закону №2713-IV передбачено, що пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до №2262-XII.

При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України (ч. 4 ст. 23 Закону №2713-IV).

Згідно ст. 17 Закону №2262-ХІІ, особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "з" ст. 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах внутрішніх справ, поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

У відповідності до ч. 4 ст. 17 Закону №2262-ХІІ,при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до ст. 17-1 Закону №2262-ХІІ,порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 р. затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок №393).

Згідно з п. 1 Порядку №393, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" і "з" статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

За приписами п. 2-1 Порядку, для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

У силу п.п. "в" п. 3 Порядку №393, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах, крім іншого, один місяць служби за півтора місяці у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.

В свою чергу, у статті 17 Закону №2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а ст. 17-1 Закону №2262-ХІІ встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України. Отже, Законом №2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Разом з тим, суд зазначає, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" №1522 від 02.11.2006 р. врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007 р. (далі - Порядок №3-1).

Пунктом 1 Порядку №3-1 визначено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб.

Відповідно до положень Порядку №3-1, на уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

Пунктами 12 і 13 Порядку №3-1 передбачено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженими структурними підрозділами до органів, що призначають пенсії, мають бути завірені цими уповноваженими структурними підрозділами в установленому порядку.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються безпосередньо заявниками до органів, що призначають пенсії, завіряються органами, що призначають пенсії.

З аналізу вищевказаних правових норм можна дійти висновку, що на відповідача, у випадку вирішення питання про призначення пенсії відповідно до вище вказаного Закону, покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів.

Аналогічна правова позиція щодо обов`язку державного органу на підготовку та подання документів до органів, що призначають пенсію викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 08.06.2021 р. по справі №360/3326/18, від 07.09.2021 р. по справі №761/28991/17.

Слід зазначити, що відповідач не заперечує проти обов`язку оформлення та подання до Пенсійного фонду відповідних документів для призначення заявнику пенсії, однак наголошує, що виконання такого обов`язку можливе лише за наявності в такої особи права на призначення пенсії за вислугу років.

Суд зауважує, що висновки щодо наявності чи відсутності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років має бути розглянуто уповноваженим на те органом, а саме Пенсійним фондом на підставі аналізу та перевірки необхідних документів з урахуванням положень Закону №2262-ХІІ та Порядку №393.

При цьому, в разі наявності спору щодо призначення пенсії, вказані правовідносини підлягають вирішенню в судовому порядку між особою та пенсійним органом.

Виходячи з викладеного, суд зауважує, що рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ приймають органи Пенсійного фонду України згідно з положеннями ст. 49 вказаного Закону.

Аналізуючи зміст зазначених норм та положень, суд зауважує, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону №2262-ХІІ.

Водночас, на відповідача, у випадку вирішення питання про призначення позивачу пенсії відповідно до вищевказаного Закону покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію необхідних для цього документів.

За таких обставин, отримавши заяву позивача про підготовку документів для призначення пенсії, відповідач в межах своїх повноважень мала лише підготувати такі документи та направити їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області для вирішення питання про призначення/відмови у призначенні пенсії, вирішувати питання щодо наявності чи відсутності необхідного для призначення пенсії знаходиться поза межами повноважень структурного підрозділу відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, не надавши до пенсійного органу документи, необхідні для призначення позивачеві пенсії чи відмови у її призначенні та перевищив свої повноваження щодо вирішення питання чи наявне у позивача право на призначення пенсії за вислугу років чи ні.

Наведена вище позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.06.2022 р. по справі №761/29252/17.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що належним та ефективним захистом прав позивача є зобов`язання відповідача підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області документи, передбачені Порядком №3-1, для вирішення питання про призначення пенсії за вислугою років позивачу на підставі п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону №2262-ХІІ.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, рішення якого оскаржується, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності прийнятого рішення та не спростовано доводи позивача в цій частині.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Центр пробації" (Центр пробації) Міністерства юстиції України щодо не підготовлення та не направлення документів, необхідних для призначення пенсії ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1.

3 Зобов`язати Державну установу "Центр пробації" (Центр пробації) Міністерства юстиції України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області необхідні документи для призначення пенсії ОСОБА_1 , згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи "Центр пробації" (Центр пробації) Міністерства юстиції України судові витрати - судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Державна установа "Центр пробації" (Центр пробації) Міністерства юстиції України (вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ, 04050, Код )

Суддя І.В. Маренич