Справа № 460/1301/21
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2023-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/1301/21 пров. № А/857/9770/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Коваля Р.Й., Улицького В.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року про повернення заяви без розгляду (судді Щербакова В.В., ухвалену в порядку письмового провадження в м. Рівне) у справі №460/1301/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання бездіяльності протиправним, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26.02.2021 звернувся в суд з позовом до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо ненадання йому субсидії на оплату житлово-комунальних послуг в опалювальний сезон 2020-2021 років, зобов`язати відповідача надати йому субсидії на оплату житлово-комунальних послуг в опалювальний сезон 2020-2021 років.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій - задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області, яка полягає у непризначені ОСОБА_1 субсидії на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний сезон 2020-2021 років. Зобов`язано Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення житлової субсидії від 09 листопада 2020 року, з урахуванням правової оцінки, наданої Рівненським окружним адміністративним судом у цьому судовому рішенні.

Рішення набрало законної сили 07.09.2021.

ОСОБА_1 13.04.2023 подав заяву про визнання протиправною бездіяльності вчиненою суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду (в порядку статті 383 КАС України) в якій просить визнати протиправною бездіяльність вчинену Управлінням соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністраціївідповідача на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року по адміністративній справі №460/1301/21 і постановити окрему ухвалу, направити її (ухвалу) відповідачу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, визнати поважними причини пропуску і поновити строк подання до суду дійсної заяви.

Оскаржуваною ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 повернуто без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення і просить оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою.

Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2023 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Приймаючи судове рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з тих мотивів, що позивачем безпідставно пропущено строк звернення до суду, а підстави вказані у його заяві про поновлення строку звернення до суду є неповажними.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні обставини.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В свою чергу, частина 1 статті 383 КАС України передбачає право особи-позивача, на користь якої ухвалено рішення суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Вказані вище правові норми КАС України спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення.

Згідно із частиною 2 статті 383 КАС України, у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Частиною 3 статті 383 КАС України встановлено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Відповідно до частини 4 статті 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі «Класс та інші проти Німеччини», дійшов висновку, що із принципу верховенства права видно, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

Апеляційний суд наголошує, що положення статті 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання судового рішення, яке стало наслідком протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, на якого покладений обов`язок щодо його виконання.

Аналізуючи вищезазначені норми права, судова колегія зазначає, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про виконання рішення суду та отримував відповіді, як встановлено судом першої інстанції 13.10.2021, 19.01.2022, 21.01.2022, а отже саме з цього моменту позивач дізнався або міг дізнатися про порушення свої прав та законних інтересів.

Однак колегія суддів вважає правильним посилання апелянта на те, що частина 4 статті 383 КАС України встановлює, що строк вважається не пропущеним із поданою заявою, а саме може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 21.01.2022 №140/І-14/04/04-28 надано відповідь ОСОБА_1 , що у відділі перебуває виконавче провадження №67453257 з примусового виконання виконавчого листа №460/1301/21 виданого 23.09.2021 Рівненським окружним адміністративним судом. Також вказано, що державним виконавцем вчиняються виконавчі дії у відповідності до вимог чинного законодавства України (аркуш справи 54).

Стаття 12 Закон України «Про виконавче провадження» встановлює, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення про повернення заяви позивачу без розгляду, порушив норми процесуального права, оскільки строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, а саме рішення у справі №460/1301/21 не закінчився, а тому такі висновки є підставою для скасування ухвали та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, з урахуванням висновків апеляційного суду, викладених у мотивувальній частині постанови.

Відповідно до частини 1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 320, 321, 328, 329, 331 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року про повернення заяви без розгляду у справі №460/1301/21 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.Й. Коваль

В.З. Улицький

Повний текст постанови складено 29.08.2023