Справа № 320/21851/23
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Парінова А.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року у справі за заявою Головного управління ДПС у м. Києві до ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у м. Києві звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд визнати обґрунтованим застосування адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: павільйон по АДРЕСА_1 ).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 відмовлено у відкритті провадження на підставі ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляцій скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі позивач покликається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постановах від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, від 23.02.2023 року по справі № 640/17091/21, та вважає, що належним способом захисту порушеного права для ФОП ОСОБА_1 є саме оскарження рішення ГУ ДПС у м. Києві від 27.06.2023 № 2 «Про застосування адміністративного арешту майна платника податків», в межах якого буде надана оцінка також доводам про протиправність наказу про призначення фактичної перевірки, зокрема з урахуванням підстав застосування умовного арешту майна платника податків.

На думку позивача, оскарження наказу про призначення перевірки, за результатами не проведення якої, з підстав не допуску посадових осіб до її проведення, податковим органом винесено відповідне рішення, не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права останнього.

Крім того, на момент постановлення оскаржуваної ухвали про відмову у відкритті провадження відсутні відомості щодо відкриття провадження по справі № 320/22077/23 щодо оскарження наказу.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні на 30.08.2023.

30.08.2023 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Відповідач покликається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17,а саме: у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (формальна підстава).

Разом з тим висновки, що окреме оскарження наказу не є належним способом захисту порушеного права стосуються випадку, коли наказ про проведення перевірки реалізовано (тобто, податковий орган допущено до проведення перевірки). У спірному випадку у допуску до проведення перевірки відмовлено.

Тому, на думку відповідача, у цій частині висновки постанови Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 не можуть бути застосовані, а тому за таких обставин наказ про проведення перевірки підлягає окремому оскарженню.

Відповідач вважає, що наказ № 2626-п про проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання від 29.05.2023 та рішення № 2 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків прийняті в.о. начальника ГУ ДПС у м. Києві Мариною Твердохлєб, є незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Оскільки, разом з тим наказ на проведення перевірки не містить конкретизації правових підстав проведення перевірки. Доповідна записка управління контролю за підакцизними товарами від 25.05.2023 № 1749/26-15-09-01-09, яка є підставою винесення наказу № 2626-п від 29.05.2023, не надавалася. Тобто, суб`єкту господарювання не було повідомлено правові підставі проведення фактичної перевірки, оскільки вони не були відображені у відповідному наказі.

Відтак, на думку позивача, наказ № 2626-п від 29.05.2023 складений з порушеннями вимог Податкового Кодексу України (зокрема, не містить підстав для проведення фактичної перевірки), що є законною підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки (згідно з п. 81.1 ст. 81 Податкового Кодексу України).

Відповідач вважає, що в апеляційній скарзі контролюючий орган хоч і зазначає про необхідність дослідження у межах цієї справи питання правомірності наказу, водночас уникає доведення правомірності призначення та проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 , що не відповідає позиції Верховного Суду, які викладені у постановах від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 та Верховного Суду від 23.02.2023 № 640/17091/21 та на які посилається податковий орган на обґрунтування своєї правової позиції.

Відповідач зауважує, що існує протилежна за своїми висновками та більш пізня правова позиція Верховного Суду, що викладена у постанові Верховного Суду від 31.08.2020 сформована у справі № 826/6013/16, зокрема, що Кодекс адміністративного судочинства України не містить переліку будь-яких критеріїв такої незгоди як підстави для висновку про існування спору про право. Отже, у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд оцінює форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу необхідних дій для відновлення порушеного права.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 висловлено незгоду із проведенням фактичної перевірки (оскаржено в судовому порядку наказ про проведення фактичної перевірки та рішення щодо застосування умовного адміністративного арешту), що підтверджує існування спору про право в цих правовідносинах. Тобто, така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу необхідних дій для відновлення порушеного права та не залежить від факту відкриття провадження у справі.

Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не доведено наявність підстав для скасування ухвали у цій справі. Крім того, в апеляційній скарзі взагалі відсутні посилання на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо підстав скасування судового рішення, що оскаржується.

30.08.2023 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що представник ГУ ДПС у м. Києві 23.06.2023 не має можливості прибути в судове засідання, крім того відзив на апеляційну скаргу було подано відповідачем 29.08.2023 після закінчення робочого дня.

30.08.2023 в судове засідання представники учасників справи не з`явились, були повідомлені належним чином. Колегія суддів на місці постановила відмовити в задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи з підстав його необґрунтованості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів приходить до наступного.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вважає висновки суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі є передчасними, а оскаржувана ухвала - протиправною, оскільки така винесена з порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне.

Як підтверджено матеріалами справи, 29.05.2023 ГУ ДПС у м. Києві прийняло наказ № 2626-п "Про проведення фактичної перевірки" згідно п. 1 якого наказано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , павільйон, тривалістю 10 діб.

В подальшому, 26.06.2023 о 15 год. 00 хв. продавцем ОСОБА_2 відмовлено в допуску до перевірки через відсутність керівника.

Відтак, посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві 26.06.2023 складено акт "Про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення позапланової виїзної перевірки".

27.06.2023 в.о. начальника Головного управління ДПС у м. Києві прийняв рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Відтак, податковий орган звернувся до суду з даною заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Учасниками справи не заперечується, що 28.06.2023 ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання наказу №2626-п від 29.05.2023 про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 протиправним, нечинним та його скасування. Та 31.07.2023 у даній справі № 320/22077/23 ухвалою позовна заява залишена без руху.

Колегія суддів встановила, що станом на час розгляду даної апеляційної скарги провадження у справі № 320/22077/23 не відкрито.

За приписами частин 1 та 2 ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо:

1) зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків;

2) підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків;

3) надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі;

4) зобов`язання керівника підприємства провести інвентаризацію основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, які перебували або перебувають під митним контролем чи використовувалися цим підприємством разом із товарами, які були поміщені у відповідний митний режим;

5) стягнення коштів за податковим боргом;

6) зобов`язання платника податків, який має податковий борг, укласти договір щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості цього платника на податковий орган;

7) встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України.

Заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі та повинна містити:

1) найменування адміністративного суду;

2) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв`язку заявника;

3) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв`язку, якщо такий відомий, щодо сторони, до якої застосовуються заходи, визначені частиною першою цієї статті;

4) підстави звернення із заявою, обставини, що підтверджуються доказами, та вимоги заявника;

5) перелік документів та інших матеріалів, що додаються;

6) підпис уповноваженої особи суб`єкта владних повноважень, що скріплюється печаткою.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в судовому порядку оскаржується законність наказу № 2626-п від 29.05.2023 про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту майна платника податків, відтак між сторонами наявний спір про право.

Колегія суддів вважає за необхідне врахувати правові висновки, сформовані Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23.02.2023 у справі № 640/17091/21, а саме:

«…Підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків є способом забезпечення збереження поточного майнового становища платника податків і не є ані способом притягнення платника податків до відповідальності, ані способом вчинення контролюючим органом дій, направлених на реалізацію арештованого майна. При цьому судова палата вважає, що у випадку наявності судового рішення про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту, платник податків не позбавлений можливості звернутися із заявою про його припинення, якщо в подальшому наказ про проведення перевірки буде визнано незаконним…

…Отже, вирішуючи питання про те, чи можна вважати, що подання платником податків позову про скасування наказу про проведення перевірки є спором про право в розумінні пункту 2 частини четвертої статті 283 КАС України при перевірці заяви контролюючого органу, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 283 КАС України, судова палата виходить з такого…

… У разі створення платником податків перешкод у реалізації податковим органом своєї компетенції (права на проведення перевірки за наявності законних підстав) безпосередньо Податковий кодекс України встановлює право на вжиття способу забезпечення виконання платником податків його обов`язків - застосування адміністративного арешту майна. Відповідно, можливість вжиття цього способу не може ставитися в пряму залежність від оцінки самим платником податків законності підстав для проведення податкової перевірки, відмова у допуску до проведення якої або відмова від проведення якої з боку цього платника податків і передбачені як одна із підстав для застосування адміністративного арешту майна. Це призводить до неможливості розгляду заяви податкового органу в судовому порядку за процедурою, передбаченою статтею 283 КАС України.

Оцінку обґрунтованості заперечень платника податків щодо правомірності проведення перевірки має надавати суд в межах здійснення превентивного контролю при реалізації податковими органами певних видів його повноважень, шляхом розгляду заяв податкових органів, передбачених частиною першою статті 283 КАС України. У таких справах адміністративний суд фактично є незалежним суб`єктом, який здійснює перевірку об`єктивності прийнятого контролюючим органом рішення, та одночасно, виконує завдання захисту прав платників податків від потенційно можливих зловживань з боку суб`єктів владних повноважень.

Більш того, з огляду на частину першу статті 4 КАС України, звернення платника податків до адміністративного суду із позовом про визнання протиправним рішення податкового органу про проведення податкової перевірки чи про застосування адміністративного арешту майна або дій такого органу при проведенні перевірки підпадає під поняття публічно-правового спору (пункт 2). Визначення цього терміну не дає підстав для висновку, що «публічно-правовий спір» є тотожним до терміну «спір про право». Отже, подання до суду адміністративного позову про протиправність рішення/дій щодо проведення перевірки або накладення адміністративного арешту не може розглядатись як підстава для відмови у відкритті провадження у розумінні пункту 2 частини четвертої статті 283 КАС України…»

Крім того, судова палата відступає від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07.11.2018 у справі № 820/3469/17, від 14.11.2018 у справі № 818/907/16, від 19.12.2018 у справі № 816/284/17, від 31.08.2020 у справі № 826/6013/16, від 07.11.2018 у справі № 820/3469/17, від 14.11.2018 у справі № 818/907/16, від 19.12.2018 у справі № 816/284/17, від 31.08.2020 у справі № 826/6013/16, від 26.02.2019 у справі № 640/20138/18, відповідно до яких у спорах за зверненнями органів державної податкової служби оскарження платником наказу про проведення перевірки свідчить про наявність «спору про право», і, як наслідок, є підставою для відмови у відкритті провадження або його закриття.

Відтак, правові висновки, на які покликається відповідач, зокрема зроблені у справах № 826/6013/16 не підлягають до застосування.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали було неповно з`ясовано обставини справи та порушено норми процесуального права, отже колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали Київського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 та направлення справи за заявою заявою Головного управління ДПС у м. Києві до ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржуване судове рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до створення перешкоди у реалізації позивачем права звернення із заявою про обґрунтованість адміністративного арешту, а тому наявні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 283, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року скасувати, а справу за заявою Головного управління ДПС у м. Києві до ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків - направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2023 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

А.Б. Парінов