Справа № 600/1333/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2023-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/1333/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лелюка О.П., за участю: секретаря судового засідання Бошкової П.М., представника позивача Кусмарцева М.О., представника відповідача Гарбуз В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сектор газу до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Сектор газу звернулося до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

Позивач просить суд:

- скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративного-господарського штрафу №352312 від 28.02.2023 року до Товариства з обмеженою відповідальністю Сектор газу.

Ухвалою суду від 24 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше; встановлено строки для подання заяв по суті справи; витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів справи, за розгляду яких Товариство з обмеженою відповідальністю Сектор газу було притягнено до відповідальності згідно з постановою №352312 від 28 лютого 2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Ухвалою суду від 22 червня 2023 року витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю Сектор Газу оригінал товарно-транспортної накладної від 04 січня 2023 року та оригінали документів, що стосуються перевезення товару за договором №123 від 01 грудня 2022 року (договір перевезення, заявка на перевезення тощо).

Ухвалою суду від 25 липня 2023 року призначено розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.

Згідно змісту позову та наданих у судовому засіданні пояснень, в обґрунтування протиправності оскаржуваного рішення позивач посилався на те, що він в спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником в розумінні положень Закону України Про автомобільний транспорт і не може нести відповідальність, передбачену абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт. Вказував, що на час проведення рейдової перевірки позивач не виконував на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів і вимоги статті 31 Закону України Про автомобільний транспорт не порушував. Також наголошував, що під час розгляду справи про порушення вимог Закону України Про автомобільний транспорт та винесення оскаржуваної постанови позивач присутнім не був, оскільки не був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, а справу було розглянуто та прийнято рішення у його відсутність, що істотно порушило його права та потягло за собою прийняття незаконної постанови.

Відповідно до змісту відзиву та наданих у судовому засіданні пояснень, відповідач вказував про безпідставність позовних вимог, оскільки посадовими особами Укртрансбезпеки було в належний спосіб встановлено, що саме на замовлення позивача водій здійснював внутрішні вантажні перевезення, адже в товарно-транспортній накладній від 04 січня 2023 року автомобільним перевізником вказано ТОВ Сектор Газу. Інші документи у спростування цієї інформації у посадових осіб Укртрансбезпеки на час проведення перевірки були відсутні, а тому посилання позивача на неправомірність визнання його перевізником слід вважати необґрунтованими. Також відповідач вказував і про недопущення порушення процедури повідомлення позивача про розгляд справи, за наслідком якої винесено оскаржувану постанову. На думку відповідача, доводи позивача не спростовують факту виявленого порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_1 , його власником є ОСОБА_1 .

04 січня 2023 року уповноваженими посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області проведена рейдова перевірка указаного транспортного засобу на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, за результатом якої складено Акт №340363.

У названому акті вказано про те, що автомобілем марки «Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ФОП ОСОБА_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , здійснювалось перевезення вантажу без документів, передбачених статтею 48 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа. Вказане є порушенням, за яке передбачена відповідальність абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

17 лютого 2023 року відповідачем на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю Сектор газу направлено Повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 28 лютого 2023 року з 09.00. по 12.00.

З матеріалів справи вбачається та визнавалося представником відповідача у судовому засіданні, що вказане Повідомлення було направлено рекомендованим листом та отримано позивачем 01 березня 2023 року.

28 лютого 2023 року відділом державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №352612, відповідно до якої за порушення вимог статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 вказаного закону, постановлено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сектор газу адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пунктів 7 9 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує постанову суб`єкта владних повноважень про застосування адміністративно-господарського штрафу у зв`язку із порушенням законодавства про автомобільний транспорт. Позивача притягнуто до відповідальності згідно абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Так, засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України Про автомобільний транспорт від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі Закон №2344-III).

Статтею 60 Закону №2344-III передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, суб`єктом відповідальності, передбаченої частиною першою статті 60 Закону №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт є автомобільний перевізник.

Згідно положень статті 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

У главі 6 (статті 29-34) Закону №2344-III наведені положення про автомобільного перевізника. Так, згідно частини першої статті 33 Закону №2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Статтею ж 34 Закону №2344-III передбачені вимоги до автомобільного перевізника.

Так, автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Автомобільні перевізники з кількістю транспортних засобів десять і більше зобов`язані організовувати підвищення кваліфікації керівників і спеціалістів автомобільного транспорту, діяльність яких пов`язана з наданням послуг автомобільного транспорту, у термін один раз на п`ять років, а з питань безпеки перевезень, охорони праці та пожежної безпеки - у термін один раз на три роки в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Відповідно до приписів статті 48 Закону №2344-III (про порушення якої зазначено відповідачем в оскаржуваній постанові) автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону №2344-III, відповідальність несуть саме автомобільні перевізники суб`єкти господарювання. При цьому поняття «власник транспортного засобу» та «автомобільний перевізник» не є тотожними, оскільки автомобільним перевізником є фактичний користувач транспортного засобу, натомість власник транспортного засобу не завжди є автомобільним перевізником.

В ході судового розгляду справи встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю Сектор газу (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) було укладено Договір №123 від 01 грудня 2022 року.

Пунктом 3 вказаного Договору встановлено, що Покупець забирає продукцію у Постачальника самовивозом з: м. Чернівці.

На виконання Договору №123 від 01 грудня 2022 року виписано видаткову накладну №24 від 04 січня 2023 року та товарно-транспортну накладну №02429 від 04 січня 2023 року.

Так, у товарно-транспортній накладній №02429 від 04 січня 2023 року автомобільним перевізником та, одночасно, замовником і вантажоодержувачем указано ФОП ОСОБА_1 , а вантажовідправником - Товариство з обмеженою відповідальністю Сектор газу. При цьому автомобілем, на якому здійснюється перевезення вантажу водієм ОСОБА_2 , вказано Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_1 , який згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить на праві власності ОСОБА_1 .

Крім цього, згідно наявної у справі Довідки від 01 травня 2023 року вих.№87, підписаної ФОП ОСОБА_1 з печаткою указаної фізичної особи-підприємця, ним підтверджено, що згідно Договору №123 від 01 грудня 2022 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю Сектор газу, ФОП ОСОБА_1 дійсно здійснював самовивіз продукції, зазначеної у договорі зі складу Постачальника у м. Чернівці.

Надаючи оцінку указаним документам окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про те, що автомобільним перевізником в розумінні Закону №2344-III у господарській операції з перевезення вантажу автомобілем Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_1 , 04 січня 2023 року був саме ФОП ОСОБА_1 .

У ході судового розгляду справи відповідачем як суб`єктом владних повноважень, на якого в силу вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, не надано суду належних й достовірних доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю Сектор газу має відношення до операції з перевезення вантажу 04 січня 2023 року автомобілем Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 .

Щодо посилань відповідача в обґрунтування своєї позиції про те, що автомобільним перевізником у спірних відносинах є Товариство з обмеженою відповідальністю Сектор газу, на наявну у нього копію товарно-транспортної накладної від 04 січня 2023 року, то такі суд відхиляє, адже відомості у ній суперечать як відомостям у товарно-транспортній накладній від 04 січня 2023 року №02429 (автомобільним перевізником вказано ФОП ОСОБА_1 ), оригінал якої надано позивачем на виконання ухвали суду про витребування доказів, так і змісту Договору №123 від 01 грудня 2022 року в частині обов`язку саме у Покупця (тобто, ФОП ОСОБА_1 , якому і належить автомобіль Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_1 ) забрати продукцію самовивозом з м. Чернівці у Постачальника (тобто, у Товариства з обмеженою відповідальністю Сектор газу).

Відхиляючи указану позицію відповідача, суд також виходить з того, що в Акті №34063 від 04 січня 2023 року, на підставі якого прийнято оскаржувану постанову, не міститься відомостей про здійснення посадовою особою відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області перевірки товарно-транспортної накладної від 04 січня 2023 року. При цьому в Акті №34063 від 04 січня 2023 року взагалі відсутня інформація про Товариство з обмеженою відповідальністю Сектор газу.

Враховуючи викладене у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що позивач в даних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-III, а тому не може бути суб`єктом відповідальності за порушення, наведені у частині першій статті 60 Закону №2344-III.

Отже, відповідач протиправно притягнув саме Товариство з обмеженою відповідальністю Сектор газу до відповідальності, передбаченої абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-III.

Указане є достатньою та самостійною підставою для визнання оскаржуваної постанови незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Крім цього, суд зазначає наступне.

Згідно пунктів 1, 2 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 (далі-Порядок №1567 у редакції на час виникнення спірних відносин), цей Порядок визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт. Рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Пунктом 26 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Відповідно до пункту 27 Порядку №1567 у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

В обґрунтування позову зазначалося, що позивача не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи про порушення, така була розглянута у його відсутність, що позбавило права позивача бути присутнім під час розгляду справи, подати відповідні докази, висловити заперечення.

На противагу указаному, відповідач зазначав, що позивача завчасно повідомлено про розгляд справи про порушення законодавства, на виконання чого було вжито всіх необхідних заходів.

На підтвердження своїх доводів відповідачем надано копію Повідомлення на розгляд справи від 17 лютого 2023 року №101937/44/24-23, адресованого Товариству з обмеженою відповідальністю Сектор газу.

Проте саме по собі Повідомлення на розгляд справи від 17 лютого 2023 року №101937/44/24-23 є недостовірним доказом повідомлення позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, за наслідком розгляду якої прийнята оскаржувана постанова, оскільки відповідачем не було надано суду належних доказів завчасного отримання позивачем вказаного Повідомлення на розгляд справи.

Водночас з матеріалів справи вбачається та визнавалося представником відповідача у судовому засіданні, що вказане Повідомлення було отримано позивачем лише 01 березня 2023 року, тобто вже після розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови 28 лютого 2023 року.

Суд констатує, що відповідачем у ході судового розгляду цієї справи не було надано належних та достовірних доказів повідомлення позивача про час і місце розгляду справи під розписку, як і не надано рекомендованого листа із повідомленням про вручення позивачу повідомлення про розгляд відносно нього справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, як це передбачено імперативними приписами пункту 26 Порядку №1567.

Зазначене свідчить про те, що суб`єкт владних повноважень фактично позбавив позивача надати свої пояснення та докази (зокрема, оригінал товарно-транспортної накладної від 04 січня 2023 року №02429, оригінал Договору №123 від 01 грудня 2022 року тощо), висловити свою позицію щодо вчиненого ним, на думку відповідача, порушення вимог статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт; спростувати позицію посадових осіб відділу державного нагляду (контролю) про те, що саме Товариство з обмеженою відповідальністю Сектор газу є автомобільним перевізником у спірних відносинах та саме воно повинно нести відповідальність, передбачену абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, за порушення, що були встановлені 04 січня 2023 року при перевірці автомобіля марки Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_1 .

Отже, в даному випадку суд погоджується із доводами позову про порушення відповідачем передбаченої Порядком №1567 процедури розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що дає суду додаткові підстави для визнання оскаржуваної постанови протиправною.

При цьому суд звертає увагу на те, що і судом касаційної інстанції у справі з подібних відносин (постанова Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року у справі №823/352/16) зроблено висновок про те, що порушення встановленої Порядком №1567 процедури розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт є підставою для визнання незаконною постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтями 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частинами першою-третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів протиправність оскаржуваної постанови. Натомість доводи відповідача є безпідставними та не обґрунтованими, такі не свідчать про законність оскаржуваного рішення.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.

Частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно наявної у справі платіжної інструкції №1910 від 09 березня 2023 року позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, то наявні правові підстави для стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат у виді судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області №352612 від 28 лютого 2023 року про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю Сектор газу адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн.

Cтягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сектор газу судовий збір у розмірі 2684 грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 31.08.2023.

Повне найменування учасників справи: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Сектор газу (вул. Коломийська, буд. 9Б, м. Чернівці, 58007, ), відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області (вул. Руська, 248-У, м. Чернівці, 58000).

Суддя О.П. Лелюк