Справа № 572/644/23
Суддя: Отупор К.М.
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №572/644/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2023 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі судового засідання Катюха К.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представників Департаменту патрульної поліції - Серко В.Г. та Івашинюти І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського - капрала поліції 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Ганношиної Ольги Володимирівни, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною і скасування постанови поліцейського, капрала поліції 1 батальйону 4 роти Головного управління Національної поліції в Рівненській області серія ЕАС № 6547600 від 15 лютого 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Позов мотивує тим, що 15 лютого 2023 року поліцейським - капралом поліції 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Ганношиною О.В. відносно нього було винесено постанову серія ЕАС №6547600 про накладення адміністративного стягнення, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто порушення вимог дорожнього 3.25 "Обгін заборонено", а саме здійснив обгін в зоні дії даного знаку, чим порушив вимоги пункту 33 ПДР України - Порушення вимог дорожніх знаків. Вважає, що оскаржувана постанова протиправна, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без будь-яких правових підстав та підлягає скасуванню. Стосовно факту, начебто вчиненого порушення зазначає, що 15 лютого 2023 року, він, рухаючись на власному транспортному засобі, побачив, що в попутному напрямку автомобільної дороги рухався транспортний засіб зі швидкістю менше 30 км/год. Тобто, обгону він не вчиняв, а вчинив об`їзд транспортного засобу, який створював перепони для руху його автомобіля. Вимог дорожньої розмітки він не порушував, оскільки об`їзд він розпочав там, де переривчаста розмітка, а закінчив об`їзд транспортного засобу вже за наявності вузької суцільної лінії.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача Департаменту патрульної поліції - Серко В.Г. та Івашинюта І.О. в судовому засіданні просили суд відмовитиу задоволенні позовну з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

09 травня 2023 року на адресу суду від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на адміністративний позов в якому представник відповідач зазначив, що вказаний позов є необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам діючого законодавства.

У відзиві представник відповідача Серко В.Г. зазначає, що 15 лютого 2023 о 08 год. 23 хв, на а/д Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів 140 км., позивач ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки "Citroen Berlingo", номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги дорожнього знаку 3.25 "Обгін заборонено", а саме: здійснив обгін в зоні дії даного знаку, чим порушив пункт 33 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 , було зафіксовано на технічний пристрій, що закріплений на форменому одязі поліцейського №470854. Капрал поліції Ганношина О.В. представилася позивачу та відповідно до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, поліцейським було роз`яснено позивачу його права та відповідно винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Відеозапис із назвою "IMG_4441", що наявний в матеріалах справи, містить факт правопорушення та повністю спростовує пояснення позивача щодо того, що він начетбо здійснював об`їзд транспортного засобу, який рухався зі швидкістю менше 30 км/год та створював перепони для руху його автомобіля.

Вказані в позові обставини не вказують на жодне порушення з боку суб`єкта, яке могло б слугувати підставою для скасування винесеного рішення.

Враховуючи те, що виявлення та припинення правопорушень у сфері забезпечення дорожньою руху є прямим обов`язком відповідача відповідно до законодавства України, та те, що позивач не зазначив у позовній заяві щодо порушення відповідачем будь-якого із принципів, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Таким чином, з огляду на все вищезазначене, в діях позивача ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, відповідачем дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Постанова серії ЕАС №6547600 від 15 лютого 2023 року обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством.

22 травня 2023 року позивачем ОСОБА_1 спрямовано на адресу суду відповідь на відзив, де він підтримав всі обставини викладені в позові, та додатково вказав, що 15 лютого 2023 року, він, рухаючись на власному транспортному засобі, побачив, що в попутному напрямку автомобільної дороги рухався транспортний засіб зі швидкістю менше 30 км/год. Тобто, обгону він не вчиняв, а вчинив об`їзд транспортного засобу, який створював перепони для руху його автомобіля. Вважає, що оскаржувана постанова є протиправною, необґрунтованою та безпідставною, вона повністю не відповідає обставинам справи, обставини вказані в ній не відповідають дійсності, є надуманими та неправдивими, а також під час її винесення були допущені грубі порушення норм матеріального та процесуального права, а тому вона повинна бути визнана як протиправна та підлягає скасуванню.

Заслухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В частині 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Суд, виходячи з даних вимог закону, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 15 лютого 2023 року поліцейським - капралом поліції 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Ганношиною О.В. відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову серія ЕАС №6547600 про накладення адміністративного стягнення, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто порушення вимог дорожнього 3.25 "Обгін заборонено", а саме здійснив обгін в зоні дії даного знаку, чим порушив вимоги пункту 33 ПДР України - Порушення вимог дорожніх знаків (а.с.8).

Відповідно до зазначеної постанови позивач ОСОБА_1 , 15 лютого 2023 о 08 год. 23 хв, на а/д Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів 140 км., керуючи автомобілем марки "Citroen Berlingo", номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги дорожнього знаку 3.25 "Обгін заборонено", а саме: здійснив обгін в зоні дії даного знаку, чим порушив пункт 33 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності із законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (стаття 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Згідно з частиною 1 статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Виносячи оскаржувану постанову, відповідач дотримався вимог статей 251, 254, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення і прийняв повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості.

Судом не приймаються до уваги доводи позивача про те, що поліцейським не надано належних та допустимих доказів вчинення ним адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини 1, 2, 3, 4, 6 і 7 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 2, 4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, пунктом 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також визначено, що Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, процес розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідав вимогам статті 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обставини передбачені статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення з`ясовувалися, враховано те, що позивач своєї вини не визнав, надав пояснення та зауваження, тощо.

Зокрема, щодо самого факту вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, слід зазначити наступне.

Так, частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за порушення вимог дорожніх знаків.

Відповідно до розділу 33 Правил дорожнього руху України "Дорожні знаки", знак 3.25 "Обгін заборонено". Забороняється обгін усіх транспортних засобів (крім поодиноких*, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год).

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи викладені норми закону, та як вбачається зі змісту позовної заяви та оглянутих в судовому засіданні відеоматеріалів, позивач не підтверджує факт вчинення ним самого обгону, але зазначає, що він вчинив саме об`їзд транспортного засобу, який створював перепони для руху його автомобіля.

Однак, такі твердження позивача спростовуються наданими відповідачем відеоматеріалами, а саме як вбачається з оглянутого в судовому засіданні відеозапису із назвою "IMG_4441" та долученого фото (а.с.38), позивач ОСОБА_1 в межах дії дорожнього знаку 3.25 "Обгін заборонено", здійснив саме маневр обгону транспортного засобу який рухався попереду нього. Крім того, із даного відео чітко вбачається, що автомобіль, який рухався попереду автомобіля ОСОБА_1 в попутному напрямку, рухався зі швидкістю більше 30км./год.

Позивачем не надано жодних підтверджень того, що ним здійснено саме "об`їзд" транспортного засобу, який рухався зі швидкістю менше 30 км/год.

Правила дорожнього руху України містять поняття "обгін", що означає випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Крім цього, з відеозапису із назвою "Т_Сорока С-129 Ганношина" вбачається, що позивача було ознайомлено із доказами вчинення ним адміністративного правопорушення.

Крім цього, при зверненні до суду, позиція позивача була обґрунтована тим, що відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд погоджується, із вказаним твердження втім звертає увагу, що відповідно до частини 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Всупереч свого обов`язку надання доказів, позивач при зверненні до суду та під час початку судового розгляду не зазначив будь-яких доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема: що відповідачем порушено порядок розгляду адміністративної справи, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення.

Беззаперечно на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, покладено тягар доказування наявності складу адміністративного правопорушення, однак відповідачем, відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України надано суду відеоматеріали, згідно яких вбачається порушення позивачем Правил дорожньогоруху України.

Крім цього, наявні у справі докази, зокрема, постанова та відеоматеріали, дають суду підстави зробити висновок про те, що позивачем вчинено обгін транспортного засобу з межах дії дорожнього знаку 3.25 "Обгін заборонено".

Тому, суд приймає доводи позивача як такі, що не підтверджені матеріалами справи і вважає, що факт порушення позивачем вимог частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведеним.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства", Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з пунктом 1.1 Правил дорожнього руху України, ці Правила відповідно доЗакону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

В справі ЄСПЛ "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03) від 03 квітня 2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до частини 2 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання ними правами.

Судом враховано, що відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, згідно розділу III пункту 10 "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Таким чином, суд вважає, що поліцейським - капралом поліції 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Ганношиною О.В. здійснено контроль за дотриманням ПДР України та за експлуатацією транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Судом встановлено, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності прийнята уповноваженою на те особою, в межах її компетенції, з дотриманням порядку, визначеного Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні в судовому засіданні обставин справи, досліджених доказів, в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, суд прийшов до висновку, що дії поліцейського щодо накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення на позивача є правомірними та законним, доводи позивача про те, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню є недоведеними та необґрунтованими, оскільки доказів, які б спростовували вищевказану постанову по справі про адміністративне правопорушення, позивачем не надано. При розгляді справи були з`ясовані і доведені обставини, які свідчать, що в діях позивача є ознаки адміністративного правопорушення, за який законом встановлено адміністративну відповідальність за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вина позивача ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена. В зв`язку з викладеним позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене керуючись статтями 241, 242, 243, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського - капрала поліції 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Ганношиної Ольги Володимирівни, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною і скасування постанови поліцейського, капрала поліції 1 батальйону 4 роти Головного управління Національної поліції в Рівненській області серія ЕАС № 6547600 від 15 лютого 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Відповідно до пункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно пункту 4 частини 5 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: капрал поліції 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Рівненській області Ганношина Ольга Володимирівна.

Відповідач: Департамент патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ).

Повний текст рішення складено 25 серпня 2023 року.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.