Справа № 340/4212/22
Суддя: Р.В. ЖУК
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року м. Кропивницький справа № 340/4212/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )
доВійськової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )
провизнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу грошового забезпечення;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період з 01.05.2022 по 24.07.2022.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він разом з іншими військовослужбовцями мінометної батареї 174 батальйону, НОМЕР_4 бригади ТРО військової частини НОМЕР_2 у складі вказаного батальйону Збройних Сил України на підставі Наказу командира батальйону, зачитаного командиром батареї, здійснювали марш у пункт призначення ... зону бойових дій (21.05.2022 р.). Як наслідок, військовослужбовці мінометної батареї НОМЕР_5 батальйону НОМЕР_4 бригади ТРО військової частини НОМЕР_2 прибули на змінене місце зосередження в Донецькій області. Вказаними військовослужбовцями було отримано засоби індивідуального захисту, і 24 травня 2022 року командиром батальйону було доведено (усно) Наказ про направлення вказаної батареї до місця бойових завдань. При цьому мінометна батарея НОМЕР_5 батальйону НОМЕР_4 бригади ТРО військової частини НОМЕР_2 не була забезпечена штатним озброєнням та боєкомплектом до нього, а також засобами зв`язку. Зокрема, командиром батальйону було доведено до всього особового складу, що штатне озброєння та боєкомплекти до нього, а також засоби зв`язку буде забезпечено при прибутті мінометної батареї до складу іншої бригади, до якої був прикомандирований 174 батальйон.

В результаті доведених усних Наказів 25.05.2022 року мінометна батарея НОМЕР_5 батальйону у складі 35 осіб прибуває в Луганську область на лінію вогню. При цьому, ані штатне озброєння та боєкомплекти до нього, а також засоби зв`язку забезпечено не було.

За відсутності зв`язку та визначених командуванням бойових завдань мінометна батарея протягом періоду з 25 травня 2022 року до 27 травня 2022 року фактично переховувалася від системних обстрілів з РСЗО Російської Федерації в селі .... Луганської області, без будь-якого забезпечення.

Як наслідок, в ході численних змін бойової ситуації було прийнято спільне, рішення повернутися до місця постійної дислокації НОМЕР_4 бригади ТРО військової частини НОМЕР_2 .

Вказані дії (рішення вказаних військовослужбовців) були розцінені як самовільне залишення бойових позицій.

Згодом військовим керівництвом було прийнято рішення провести службове розслідування факту залишення військовослужбовцями мінометної батареї НОМЕР_5 батальйону НОМЕР_4 бригади ТРО військової частини НОМЕР_2 .

Про початок проведення службового розслідування Позивач повідомлений не був.

Також не було й наказу про відсторонення від виконання службових обов`язків, відповідно, не було й попереджено про такий факт. Згодом Позивач дізнався про таке відсторонення, яке було здійснено заднім числом.

Потім Позивачем отримано результати проведеного службового розслідування. Відповідно до витягу наказу командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 №96/ДСК від 29.07.2022 р. Позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності із накладенням стягнення, передбаченого п. "ґ" ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. № 551-XIV - "Попередження про неповну службову відповідність".

Самого наказу №96/ДСК від 29.07.2022 р. Позивачу не надано, оскільки він містить інформацію, що становить державну таємницю.

Ніякого наказу про зняття з грошового забезпечення, який мав би правові фактичні підстави для такого зняття до Позивача доведено не було.

Від Військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позов, в якому вказані заперечення проти позову. Командир військової частини вказує про те, що позивач та декілька інших військовослужбовців відкрито відмовились виконувати бойовий наказ, покинувши бойові позиції. Відповідно до наказу військової частини від 29.05.2022 року №114 ОСОБА_1 усунено від виконання службових обов`язків на період службового розслідування, що стало підставою для припинення виплати додаткових доплат до грошового забезпечення.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду у прядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (т.1, а.с.24).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 року розгляд справи продовжено за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та повторно зобов`язано відповідача надати суду докази та пояснення (т.1, а.с.46-47).

Ухвалою суду від 23 грудня 2022 року провадження у справі зупинено до припинення перебування позивача та відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан (т.1, а.с.59-60).

04.01.2023 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (т.1, а.с.65-83).

Ухвалою суду від 24.05.2023 року провадження у справі поновлено та продовжено її розгляд зі стадії на якій воно було зупинене (т.2, а.с.3).

Ухвалою суду від 20.06.2023 року у справі закрито підготовче провадження та ухвалено подальший розгляд справи по суті здійснювати у порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 головний сержант командир міномета 1 мінометного взводу мінометної батареї проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

У ході службового розслідування встановлено, що відповідно до бойового розпорядження командира НОМЕР_5 окремого батальйону ТрО НОМЕР_4 обр №5ДСК від 24.05.2022 року, особовий склад мінометної батареї перебував у розпорядженні командира батальйону для його використання за призначенням у батальйонному районі оборони та міг залучатись до ведення бойових дій відповідно до усних наказів командира.

Відтак, 26.05.2022 року мінометна батарея у повному складі прибула до точки збору, що розташована у школі с. Борівське, Сєвєродонецького району та була зарахована до резерву батальйону.

27.05.2022 року, з огляду на зміни оперативної обстановки, виникла необхідність залучення мінометної батареї для посилення 2 стрілецької роти та надання їм допомоги в облаштуванні бойових позицій. Того ж дня, близько 16:00 год., перебуваючи в районі КСП с. Борівське, Сєвєродонецького району командир батальйону підполковник ОСОБА_3 у присутності заступника командира батальйону майора ОСОБА_4 віддав усний наказ командиру мінометної батареї лейтенанту ОСОБА_5 на висування підпорядкованого підрозділу на позиції задля посилення 2 стрілецької роти та зайняття визначеного району оборони. Однак, мінометна батарея на бойові позиції не висунулась, мотивуючи свої дії повною відсутністю мінометів, засобів зв`язку та транспорту.

Ввечері 27.05.2022 року підрозділ, без відповідного наказу керівництва батальйону зі зброєю та боєкомплектом вибув з с. Борівського до тимчасового розташування військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_3 , до якого входи і ОСОБА_1 .

Рапортом заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи майора ОСОБА_6 від 29.05.2022 року доведено до відома командира в/ч НОМЕР_2 про самовільне залишення бойових позицій зі зброєю та відмови виконувати завдання за призначенням військовослужбовцями мінометної батареї, у тому числі ОСОБА_1 . Також у рапорті просив призначити службове розслідування (т.1, а.с.131-135).

З метою з`ясування умов та обставин самовільного залишення військовослужбовцями поля бою та відмовою діяти зі зброєю наказом командира військової частини НОМЕР_2 винесено наказ від 29.05.2022 року №82 ''Про призначення службового розслідування за фактом вчинення військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 діянь із ознаками правопорушень, передбаченого ст. 429, ч.4 ст.402 та ч.4 ст.408'' призначено проведення службового розслідування відносно 31 військовослужбовців мінометної батареє, 3 військовослужбовця Командного пункту управління штабу, 53 військовослужбовців 3 стрілецької роби, 2 військовослужбовця 4 стрілецької роти (т.1, а.с.126-130).

Пунктом 5 вказаного наказу визначено, що за невиконання обов`язків служби у бойовій обстановці, а саме відмову виконувати накази, непокору, з метою запобігання іншим порушенням старшого сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта командира міномета 1 мінометного взводу мінометної батареї усунено від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №114 від 29.05.2022 року старшого сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта командира міномета 1 мінометного взводу мінометної батареї у зв`язку з усуненням від виконання службових обов`язків, грошове забезпечення виплачується виходячи із розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років, а також, не нараховується і не виплачується додаткова винагорода в розмірі 100 00 грн із дня наступного після дня усунення від виконання службових обов`язків.

Також, наказом командира військової частини НОМЕР_2 №114 від 29.05.2022 року ОСОБА_1 наказано виконувати обов`язки військової служби із виконанням розпорядку дня військової частини НОМЕР_2 .

Не погоджуючись із ненарахуванням та невиплатою додаткової винагороди, позивач вважає такі дії протиправними та звернувся до суду з даним позовом.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, суд зазначає наступне.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дисциплінарний Статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (надалі Дисциплінарний Статут ЗСУ) визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно частини 1 статті 1 Дисциплінарного Статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до частини 6 статті 5 Дисциплінарного Статуту ЗСУ право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (надалі Статут ВС ЗСУ) визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.

У пункті 1 розділу ''Загальні положення'' Статуту ВС ЗСУ визначено, що Збройні Сили України - військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності.

Відповідно до пункту 12 розділу ''Загальні обов`язки військовослужбовців'' Статуту ВС ЗСУ про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Як свідчать дані рапорту заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи майора ОСОБА_6 від 29.05.2022 року та фактичне полишення поля бою є тією обставиною, про яку військовослужбовець зобов`язаний був повідомити керівництво.

Відповідно до пунктів 84-85 Дисциплінарного статуту ЗСУ прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України "Про запобігання корупції" з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Так, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 07.06.2022 №82 призначено службове розслідування за фактом невиконання позивачем наказу командира військової частини щодо висування на бойові позиції та відмови діяти зброєю.

Відповідно до пункту 47 Дисциплінарного статуту ЗСУ невиконання (неналежне виконання) службових обов`язків, що призвело до людських жертв чи інших тяжких наслідків або створило загрозу настанню таких наслідків, є підставою для усунення такого військовослужбовця від виконання службових обов`язків.

Рішення про усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків приймається прямим командиром (начальником).

Про цей факт видається у триденний строк із дня прийняття посадовою особою такого рішення письмовий наказ про проведення службового розслідування.

Тривалість усунення від виконання службових обов`язків не повинна перевищувати тривалості службового розслідування та часу, необхідного для прийняття командиром (начальником) відповідного рішення за результатами такого розслідування.

Наказ про усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків скасовується, якщо за результатами службового розслідування підстави для прийняття такого рішення не підтвердилися або прийнято рішення про притягнення військовослужбовця, який вчинив правопорушення, до дисциплінарної відповідальності.

У разі відмови або ухилення від обов`язкового медичного огляду, а також появи на службі у стані сп`яніння усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків може здійснити безпосередній або прямий начальник, про що негайно доповідається в порядку підпорядкованості із зазначенням причин і обставин усунення.

Командир (начальник), який усунув підлеглого від виконання службових обов`язків без достатніх підстав, несе за це відповідальність.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197 (надалі Порядок №260) визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Пунктом 2 Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

Згідно пункту 1 розділу XXIX Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовцям, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або повноважень на посаді, виплачується виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років із дня, наступного після дня усунення від виконання службових обов`язків (відсторонення від виконання службових повноважень або повноважень на посаді), і до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.

У разі скасування рішення про усунення від виконання службових обов`язків, відсторонення від виконання службових повноважень або повноважень на посаді військовослужбовцям виплачуються щомісячні додаткові види грошового забезпечення, на отримання яких вони втратили право у зв`язку з усуненням (відстороненням) з урахуванням змін у розмірах грошового забезпечення.

Пунктом 5 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29.05.2022 №82 позивача усунуто від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування.

Службове розслідування було завершено 29.07.2022 року, що підтвреджується актом проведення службового розслідування, а наказом командира військової частини НОМЕР_2 №96/ДСК від 29.07.2022 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення.

Тобто, у період з 30.05.2022 по 29.07.2022 позивача було правомірно позбавлено усіх додаткових доплат до грошового забезпечення.

Зі змісту довідки по нарахування та виплаті грошового забезпечення позивача від 19.10.2022 року №1704 позивача позбавлено усіх щомісячних додаткових та одноразових видів грошового забезпечення за весь травень 2022 року (т.1, а.с.84).

Відповідач у відзиві зазначив про те, що відповідно до п.9 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. не включати військовослужбовців, які усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових обов`язків або відсторонені від посади з дня усуненння або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника) до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника).

Тобто, сам відповідач вказує на час, з якого припиняється виплата додаткової винагороди, а це з дня відсторонення від виконання службових обов`язків з 30.05.2022 року.

При цьому, суд не приймає посилання відповідача на телеграму Міністра оборони України від 25.03.2022 року №248/1298, оскільки вказаний акт не є нормативно-правовим актом, яким врегульовано порядок нарахування та виплату грошового забезпечення військовослужбовцям.

У пункті 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану'' установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Оскільки службове розслідування було призначено 29.05.2022 року, тому саме з 30.05.2022 року (наступного дня після прийняття наказу про відсторонення) мають діяти обмеження у виплаті грошового забезпечення, проте, за період з 01.05.2022 по 29.05.2022 року відповідач зобов`язаний був виплати позивачу усі види грошового забезпечення без будь-яких обмежень, з урахуванням вимог пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану''.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідач допустив бездіяльність стосовно не нарахування та виплати позивачу у період з 01.05.2022 по 29.05.2022 додаткових видів грошового забезпечення, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану''.

А тому, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату додаткового грошового забезпечення за період з 01.05.2022 року по 29.05.2022 року.

При цьому, обмеження у видах виплат грошового забезпечення за період проведення службового розслідування є законним, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Згідно із ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю.

Одночасно суд зазначає, що позивач не пропустив строк звернення з даним позовом до суду з наступних підстав.

Предметом спору є стягнення додаткової винагороди військовослужбовцю, тобто фактично нарахування та виплата заробітної плати (грошового забезпечення).

У відповідності до вимог ч.2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно рішень Конституційного Суду України від 15.10.2013 року №8/рп-2013 та від 15.10.2013 року № 9/рп-2013 у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат; у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

VI. Судові витрати.

Відповідно до частин 1, статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем надано до суду фіскальний чек про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову у розмірі 992,40 грн.

Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 496,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 287, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди до грошового забезпечення за період з 01 травня 2022 року по 29 травня 2022 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану''.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду до грошового забезпечення за період з 01 травня 2022 року по 29 травня 2022 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану'', з урахуванням податків та зборів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 496,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ).

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. ЖУК