Справа № 620/5766/22
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5766/22 Суддя (судді) першої інстанції: Виноградова Д.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частина НОМЕР_1 , у якому просив суд визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при виключенні зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 25.10.2017 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток на користь ОСОБА_1 за період з 25.10.2017 по 26.07.2022, виходячи з розміру грошового забезпечення за останні два місяці військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивача було виключено зі списків військової частини 25.10.2017 року, а останню виплату відповідачем здійснено 26.07.2022 рок, таким чином відповідачем затримано розрахунок з 25.10.2017 року по 26.07.2022 року. Оскільки непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпПУ, тому ця сума і підлягає стягненню з Військової частини НОМЕР_1 .

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року відкрито апеляційне провадження.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 20 червня 2023 року № 644/0/15-23, ОСОБА_2 було звільнено з посади судді Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Рішенням зборів суддів Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2023 року, вирішено здійснити повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебували у провадженні судді Пилипенко О.Є.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2023 прийнято до провадження адміністративну справу № 620/5766/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії. Призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 30.08.2023.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 по 25.10.2017 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.10.2017 № 320, позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 4).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 у справі № 620/8975/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 25.10.2017. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 25.10.2017 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базовий місяць) - січень 2008 року та здійснити виплату, з урахуванням виплаченої суми.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2022 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 у справі № 620/8975/21 залишено без змін.

Таким чином, судове рішення у справі № 620/8975/21 набрало законної сили 09.06.2022 та фактично виконане відповідачем 26.07.2022 шляхом безготівкового зарахування на картковий рахунок позивача спірної компенсації в сумі 65204,99 грн (а.с. 10).

Вважаючи неправомірними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо несвоєчасного розрахунку при звільненні, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.10.2017 по 26.07.2022.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивач має право на проведення нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Водночас, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача підлягає зменшенню, адже зважаючи на кількість робочих днів у період з дня наступного за виключенням позивача з особового складу по день фактичного розрахунку, які складають 1736 дні, то розмір середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні становить значно більшу суму, ніж виплачена позивачу індексація грошового забезпечення.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк кошти, перераховані позивачу 26.07.2022 були замовлені на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі № 620/8975/21, не зважаючи на те, що позивач був виключений зі списків особового складу військової частини 25.10.2017, оскільки позивач звернувся до суду лише в серпні 2021 році щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до норм статті 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у редакції, яка діяла до 18.07.2022 передбачалося, що в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Пунктом 16 частини 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-IX (далі - Закон №2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, текст статті 117 викладено в такій редакції: «У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті».

Таким чином, починаючи з 19.07.2022 у КЗпП України стаття 117 передбачає відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні, зокрема, виплату працівнику його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, однак не більш як за шість місяців.

Тож, з моменту звільнення у роботодавця виникає обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити працівникові всі суми, що йому належать. Якщо роботодавець не виконує цей обов`язок, він вчиняє триваюче правопорушення, відповідальність за яке визначена статтею 117 Кодексу законів про працю України. Припиненням такого правопорушення є проведення фактичного розрахунку, тобто, реальне виконання цього обов`язку (виплата всіх сум, що належать звільненому працівникові).

Оскільки нормами спеціальних законів, які стосуються проходження військової служби, не врегульовані питання строків при розрахунку, відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, суд згідно з положеннями статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, вправі застосувати до спірних правовідносин положення Кодексу законів про працю України.

З огляду на матеріали справи, позивача виключено зі списків особового складу військової частини 25.10.2017, тоді як фактичний розрахунок щодо виплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення проведено лише 26.07.2022, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Колегія суддів вважає, що оскільки відповідачем не проведено з позивачем під час його звільнення остаточного розрахунку, зокрема, не виплачено в повному розмірі індексації грошового забезпечення, протиправність чого встановлена Чернігівським окружним адміністративним судом та Шостим апеляційним адміністративним судом у справі № 620/8975/21, позивач має право на отримання грошової компенсації за весь час затримки розрахунку, але не більш як за шість місяців.

У той же час, позивач просить стягнути середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період 25.10.2017 по 26.07.2022, що становить 1736 календарні дні.

У контексті наведеного, колегія суддів наголошує на тому, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми, при цьому, зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке (див. пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц): розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Колегія суддів вважає цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивач має право на проведення нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, проте розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача підлягає зменшенню, адже на виконання рішення суду, останньому виплачено 65204,99 грн, що є індексацією грошового забезпечення позивача, з чим і пов`язана затримка розрахунку при звільненні, однак, зважаючи на кількість робочих днів у період з дня наступного за виключенням позивача з особового складу по день фактичного розрахунку, які складають 1736 дні, то розмір середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні становить значно більшу суму, ніж виплачена позивачу індексація грошового забезпечення.

Отже, суд дослідивши обставини справи з урахуванням критеріїв, які слід враховувати, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов цілком обґркнтованого та справедливого висновку про відповідність суми 65204,99 грн принципам розумності, пропорційності встановлених заходів відповідальності.

Позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

У цілому, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко