Справа № 620/17059/21
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2023-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту наказу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування п. 9.1. Наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 196 від 19.08.2020.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти в цій частині нову постанову якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції надав оцінки обставинам, що не слугувати підставою для прийняття спірного наказу.

Апелянт зазначає, що в супереч висновкам суду першої інстанції ним при звільненні рапорт про виплату компенсації за не отримане речове майно подавався натомість підставою для винесення спірного наказу слугувало посилання відповідача на вимоги пункту 4 розділу ІІІ Інструкції щодо необхідності календарної вислуги в 5 років для отримання компенсації.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого відповідачем щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечено.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України за контрактом з 17.03.2017 до 17.03.2020, що підтверджується контрактом від 17.03.2017.

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 67 від 17.03.2020 позивач звільнений з військової служби у запас на підставі ст. 26 частини 5 пункту 2 підпункту "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"; з 17 березня 2020 року позивач був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1. Вислуга років станом на 17 березня 2020 року: календарна - 03 роки; пільгова - 01 рік 11 місяців 02 дні.

Відповідно до цього наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 67 від 17.03.2020 вирішено виплатити позивачу грошову компенсацію за не отримане речове майно у сумі 17 292,96 грн.

25.09.2021 позивач звернувся із заявою до військовій частини НОМЕР_1 , в якій просив надати копію грошового атестату та роз`яснення: на підставі чого він до цього часу не отримав грошову компенсацію за речове майно.

Відповідач листом від 04.10.2021 № 1912 повідомив позивача про те, що зважаючи на відсутність належної календарної вислуги на момент звільнення старшого солдата ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 , відсутні підстави для нарахування грошової компенсації за неотримане речове майно, про що було внесено зміни згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 196 від 19.08.2020 в наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 67 від 17.03.2020.

Підпунктом 9.1 пункту 9 витягу із наказу командира військовій частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 196 від 19.08.2020 внесено зміни в пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2020 № 67, а саме: "Виплатити грошову компенсацію за не отримане речове майно у сумі 17 292,96 грн надалі вважати недійсними.

Підставою цього наказу слугував рапорт від 19.08.2020 № 7581 начальника речової служби капітана ОСОБА_2 .

Вважаючи п. 9.1. наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 196 від 19.08.2020 протиправним та таким, що підлягає скасування, позивач звернувся до суд з цим позовом.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон України №2011-ХІІ), Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 (далі - Порядок №178), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008, Інструкцією про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженою Наказом Міністерства оборони України 29.04.2016 №232, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 р. за № 768/28898 (далі - Інструкція №232).

Відповідно до частини першої статті 9-1 Закону України №2011-ХІІ речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом України №2011-ХІІ визначено, що порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень пунктів 2, 3 Порядку №178, у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби.

За приписами абзацу 3 пункту 242 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008, у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

З наведених норм вбачається, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення, зокрема у разі звільнення з військової служби. При цьому, на день звільнення зі служби та виключення зі списків особового складу військової частини особа має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції №232 військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно».

Отже, Інструкція №232 як і Закон України №2011-ХІІ мають норми про те, що порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Інструкція №232, у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, містила положення відповідно до яких особам офіцерського, сержантського, старшинського та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, нарахування заборгованості здійснюється: під час звільнення в запас або у відставку військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом із запасу, нараховується заборгованість за наявності календарної вислуги більше ніж 5 років, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання речового майна, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі (абзаци 7-10 пункту 4 розділу ІІІ Інструкції №232, у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Однак, наведена норма щодо необхідної наявності календарної вислуги більше ніж 5 років суперечить Порядку №178, який не передбачає такої умови компенсації вартості неотриманого речового майна, як наявність вислуги більше 5 років, та не може бути застосована до спірних правовідносин на підставі частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, у подальшому абзац десятий пункту 4 розділу ІII Інструкції №232 виключено на підставі Наказу Міністерства оборони №413 від 12.11.2020 і таким чином положення Інструкції №232 були приведені у відповідність до положень Порядку №178.

Виходячи з наведених обставин справи колегія суддів вважає безпідставним доводи Військової частини НОМЕР_1 про необхідність застосування до спірних правовідносин абзацу десятого пункту 4 розділу ІII Інструкції №232 у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин та вважає відмову у виплаті грошової компенсації з наведених підстав протиправною.

Пунктом 4 Порядку №178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, зокрема, за заявою військовослужбовця.

Оскільки у позивача наявне право на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно, яку відповідач відмовляється виплатити з підстав визнаних судом протиправними, суд зобов`язує відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію вартості речового майна, яке не отримане під час проходження військової служби.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Що ж стосовно висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, то колегія суддів такі оцінює критично.

Слід зауважити, що підставою для внесення змін до наказу про звільнення позивача, в частині виплати суми компенсації за неотримане речове майно слугувала саме відсутність у позивача календарної вислуги більше ніж 5 років, а ніяк не відсутність рапорту на отримання такої компенсації.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню та прийняттю нового рішення, згідно з яким позовні вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту наказу задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п. 9.1. Наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 196 від 19.08.2020року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 31.08.2023року)