Справа № 520/1873/22
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 р. Справа № 520/1873/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2022, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., м. Харків, повний текст складено 26.10.22 по справі № 520/1873/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі ГУ ДПС в Харківській області, відповідач), в якому просила суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 13-2030 від 07.04.2021 на суму 23019,51 грн; стягнути з ГУ ДПС в Харківській області на користь ОСОБА_1 992,40 грн, як витрати по сплаті судового збору за подання позову.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2022 у справі № 520/1873/22 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0-2030 від 07.04.2021 на суму 23019,51 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн.

Позивач подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, сформовану в системі «Електронний суд» 02.09.2022, в якій просив суд стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Харківській області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування вказаної заяви повідомив, що 05.01.2021 між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та ОСОБА_1 укладено договір №04/01-2021 та Додаткову угоду №2 від 20.01.2022, в яких сторони узгодили умови надання правової допомоги у даній справі. Зауважив, що сума гонорару відповідно до вказаних документів є фіксованою та не залежить від витрат часу, обсягу підготовлених та поданих документів чи ухвалення судом рішення на користь клієнта, а тому ці обставини не впливають на вартість наданої професійної правничої допомоги та відповідно на розмір судових витрат.

Пославшись на сталу судову практику суду касаційної інстанції вказав, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу незалежно від того чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2022 у справі №520/1873/22 заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 520/1873/22 - задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. (двох тисяч гривень 00 копійок).

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2023 у справі № 520/1873/2 апеляційну скаргу ГУ ДПС в Харківській області залишено без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2022 у справі № 520/1873/22 - без змін.

Відповідач, не погодившись з вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а саме: частин 1, 3-5 ст. 134, ст. 242 КАС України, просив суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 у справі № 520/1873/22, ухваливши нове судове рішення, яким у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на положення ст.ст. 132, 134 КАС України, вказав, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000 грн не є співрозмірними зі складністю даної справи та обсягом виконаних адвокатом робіт; розгляд та вирішення справи проводився у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) осіб. Крім того, апелянт вважає, що позивачем не доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, з яких можливо встановити за якими критеріями та обсягом наданої допомоги адвокатом встановлено розмір гонорару саме у розмірі 10 000 гривень.

Пославшись на висновки у постанові Верховного Суду від 01.10.2018 року у справі № 569/17904/17, вказав, що на підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Позивач у надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти задоволення її вимог, просив додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне і обґрунтоване. Наполягав на дотриманні позивачем вимог ст. 139 КАС України, зокрема в частині завчасного надання орієнтовного розрахунку суми, що підлягатиме стягненню, та 5-ти денного строку з дня ухвалення судового рішення для надання відповідних доказів. Вказав, що позивачем були додані необхідні та належні докази на підтвердження понесення судових витрат, а саме: договір про надання правової допомоги № 04/01- 2021 від 05.01.2021, додаткова угода № 2 від 20.01.2022 до Договору № 04/01-2021 від 05.01.2021, Акт виконаних робіт № 3 по Договору № 04/01-2021 від 05.01.2021.

Відтак вважає, що при вирішенні питання про стягнення із відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу судом першої інстанції правомірно було враховано наступні обставини: заявлені позивачем витрати пов`язані із розглядом справи; необхідність скасування неправомірно винесеного податкове повідомлення-рішення; співмірність із очікуваним результатом, обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін. З огляду на викладене, стверджує про наявність підстав для стягнення з Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою при розгляді справи № 520/1873/22.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції, пославшись на висновки Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, щодо необхідності врахування критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, врахувавши надані до матеріалів справи представником позивача докази та обставини понесення позивачем судових витрат, а також з огляду на важливість справи для позивача, дійшов висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Надаючи оцінку вказаному додатковому рішенню першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 7 ст. 139 КАС України).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 6 ст. 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 135 КАС України).

З аналізу положень ст.134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Нормами ст.19 цього Закону регламентовано такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача до заяви від 02.09.2022 додано: ордер на надання правової допомоги серія АХ №1088040, договір про надання правової допомоги № 04/01- 2021 від 05.01.2021, додаткова угода № 2 від 20.01.2022 до Договору № 04/01-2021 від 05.01.2021, Акт виконаних робіт № 3 до Договору № 04/01-2021 від 05.01.2021.

Так, відповідно до п. 1.1 договору про надання правової допомоги № 04/01-2021 від 05.01.2021, укладеного між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та ОСОБА_1 , клієнт доручає, а Адвокатське бюро бере на себе зобов`язати представляти інтереси Клієнта в судах загальної юрисдикції всіх інстанцій, а також перед підприємствами, установами, організаціями, органами державної влади за місцевого самоврядування, правоохоронними органами та органами прокуратури, у всіх справах, пов`язаних із розглядом справ та проваджень за участю Клієнта, в яких він бере участь, як учасник справи, свідок, підозрюваний, обвинувачений, підсудний, потерпілий, а також у справах, пов`язаних із розглядом справ про адміністративні правопорушення, в яких Клієнт бере участь у якості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності або потерпілого.

Сторони узгодили, що за виконання доручень згідно даного Договору Клієнт сплачує Адвокатському бюро гонорар. Розмір гонорару, порядок та умови його сплати визначаються у додатковій угоді до даного Договору. Після кожного етапу надання правової допомоги Клієнту сторони підписують відповідний акт приймання-передачі, в якому визначають надану на підставі даного Договору правничу допомогу в межах такого етапу (п. 6.1-6.3 Договору).

20.01.2022 сторони уклали Додаткову угоду № 2, згідно з якою відповідно до Договору № 04/01-202 і від 05.01.2021 Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу в рамках адміністративної справи про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-2030 від 07.04.2021 на суму 23019,51 грн.

Пунктом 2 Додаткової угоди № 2 від 20.01.2022 визначено, що відповідно до п. 6.2. Договору № 04/01 -2021 від 05.01.2021 сторони погодили, що гонорар Адвокатського бюро за ведення справи, визначеної у п.І даної додаткової угоди, у суді першої інстанції становить 10000,00 (десять тисяч гривень 00 копійок) гривень у будь-якому випадку, навіть у разі ухвалення судом рішення не на користь Клієнта.

Згідно з Актом виконаних робіт № 3 до Договору № 04/01-2021 від 05.01.2021 Адвокатське бюро надало правову допомогу в рамках справи № 520/1873/22 щодо розгляду позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0-2030 від 07.04.2021 на суму 23019,51 гривень, а саме: підготовка позовної заяви - 4,5 години; підготовка клопотання про ознайомлення з матеріалами справи 0,5 год. Загальний час, витрачений Адвокатським бюро на надання вищевказаної правової допомоги, становить 5 годин.

Пунктом 3 вказаного акту визначено, що згідно із п. 2 Додаткової угоди № 2 від 21.09.2021 до Договору №04/01-2021 від 05.01.2021 гонорар Адвокатського бюро за надання правничої допомоги Клієнту у суді першої інстанції становить 10000,00 (десять тисяч гривень 00 копійок) гривень, які мають бути сплачені Клієнтом у строк до 29 вересня 2022 року.

Таким чином, з наведеного слідує, що звертаючись до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення, представник позивача надав до суду всі необхідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена позивачем.

Колегія суддів зазначає, що на виконання вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, колегія суддів зауважує, що при розгляді питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Так, у відзиві на адміністративний позов ГУ ДПС в Харківській області зазначено, що сума витрат на правничу допомогу, заявлена позивачем до відшкодування, є необґрунтованою, завищеною та неспівмірною із складністю справи та обсягом наданих послуг.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи у КАС, колегія суддів, враховуючи заперечення відповідача, зазначає, що послуги з підготовки позовної заяви та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи є видами правничої допомоги, які можливо віднести до складу витрат на правничу допомогу за актом виконаних робіт №3 від 02.09.2022 до договору від 07.08.2020.

Таким чином, враховуючи досліджені судом докази на підтвердження понесених позивачем витрат, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних за умовами відповідного договору, що відображено в акті виконаних робіт, умови такого договору в частині визначення гонорару адвоката у фіксованому розмірі, а також результати апеляційного перегляду даної справи, колегія суддів дійшла вважає, що визначена судом першої інстанції сума витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн є співмірною сумою відшкодування таких витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача з огляду на незначну складність даної справи, а також її значення даної справи для позивача.

Посилання відповідача на те, що у наданих представником позивача документах на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу відсутні відомості про час витрачений на здійснення тих чи інших дій не є обставиною, яка вказує на безпідставність стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінювався в залежності від витраченого адвокатом часу.

Аналогічна правова позиція, висловлена Верховним Судом у постанові від 04.06.2021 у справі №380/887/20.

Колегія суддів також враховує, що відповідачем в апеляційній скарзі не вказано розміру витрат на правничу допомогу, яку він вважає обґрунтованою, а також не наведено конкретних доводів, а не загальних посилань, які б дійсно свідчили про неспівмірність визначеної судом першої інстанції суми витрат на правничу допомогу зі складністю справи, характером та обсягом виконаних адвокатом робіт.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 у справі №520/1873/22 - без змін.

Керуючись ст. ст. 134, 139, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 по справі № 520/1873/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова