Справа № 620/3217/23
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3217/23 Суддя (судді) першої інстанції: Баргаміна Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила суд визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області у зарахуванні до трудового (страхового) стажу усіх періодів навчання та трудової діяльності, які зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 від 06.03.1979; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області зарахувати до трудового (страхового) стажу позивача, необхідного для призначення пенсії за віком, наступні періоди навчання та трудової діяльності: навчання у міському профтехучилищі № 5 - з 01.09.1977 по 28.02.1979; робота на станції Чернігів-Північний Південно-Західної залізниці - з 06.03.1979 по 10.11.1980; робота на таро-матеріальній базі ОПС - з 03.12.1980 по 31.01.1986; робота на виробничо-тарному комбінаті ім. Шмідта - з 01.02.1986 по 01.10.1987; робота на заготівельно-збутовій базі ОПС - з 01.10.1987 по 17.10.1989; робота на Чернігівському обласному тароремонтному підприємстві «Чернігівоблтара» (в подальшому була змінена назва на ЗАТ «Четаін») - з 18.10.1989 по 24.06.1998; перебування на обліку у центрі зайнятості - з 25.09.1998 по 21.06.1999; скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області від 03.03.2023 № 58; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію за віком у зв`язку з досягненням 63 років.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відмова у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи є протиправною, оскільки стаж підтверджується трудовою книжкою.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 р. позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області від 03.03.2023 № 58 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання та трудової діяльності: навчання у міському профтехучилищі № 5 - з 01.09.1977 по 28.02.1979; робота на станції Чернігів-Північний Південно-Західної залізниці - з 06.03.1979 по 10.11.1980; робота на таро-матеріальній базі ОПС - з 03.12.1980 по 31.01.1986; робота на виробничо-тарному комбінаті ім. Шмідта - з 01.02.1986 по 01.10.1987; робота на заготівельно-збутовій базі ОПС - з 01.10.1987 по 17.10.1989; робота на Чернігівському обласному тароремонтному підприємстві «Чернігівоблтара» (в подальшому була змінена назва на ЗАТ «Четаін») - з 18.10.1989 по 24.06.1998; перебування на обліку у центрі зайнятості - з 25.09.1998 по 21.06.1999, призначити та виплатити пенсію за віком з 01.03.2023.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 30.08.2023.

10.08.2023, під № 32183 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 24.02.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 56-57).

За принципом екстериторіальності, заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 58 від 03.03.2023 (а.с. 4). Підставою для відмови в призначенні пенсії слугувало те, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 06.03.1979, оскільки титульний аркуш заповнено з порушенням пункту 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162.

Листом від 07.03.2023 № 2500-0205-8/14699, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивача про прийняте рішення (а.с. 72).

Вважаючи вказані дії та рішення про відмову в призначенні пенсії протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що записи трудової книжки в повній мірі підтверджують періоди роботи позивача, а відсутність на титульній сторінці трудової книжки відтиску печатки підприємства, на якому вперше заповнювалась трудова книжка, не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування вищевказаних періодів роботи позивача до страхового стажу. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк судом було залишено поза увагою, що до страхового стажу позивача не було зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 06.03.1979, оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутній відтиск печатки підприємства, на якому вперше заповнювалась трудова книжка. До того ж, суд, приймаючи оскаржуване рішення про зобов`язання вчинити дії, втрутився у дискрецію пенсійного органу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає наступне.

За частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до приписів частини другої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

За статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У силу пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, та яка була чинна на момент початку заповнення трудової книжки позивача, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Відповідно до пункту 2.11 вищевказаної Інструкції після вказівки дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), де вперше заповнювалася трудова книжка.

Тож, з наведеного слідує, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції, було досліджено, що до страхового стажу позивача згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 06.03.1979 не враховано: навчання у міському профтехучилищі № 5 - з 01.09.1977 по 28.02.1979; робота на станції Чернігів-Північний Південно-Західної залізниці - з 06.03.1979 по 10.11.1980; робота на таро-матеріальній базі ОПС - з 03.12.1980 по 31.01.1986; робота на виробничо-тарному комбінаті ім. Шмідта - з 01.02.1986 по 01.10.1987; робота на заготівельно-збутовій базі ОПС - з 01.10.1987 по 17.10.1989; робота на Чернігівському обласному тароремонтному підприємстві «Чернігівоблтара» (в подальшому була змінена назва на ЗАТ «Четаін») - з 18.10.1989 по 24.06.1998; перебування на обліку у центрі зайнятості - з 25.09.1998 по 21.06.1999.

Водночас, вказані записи в повній мірі підтверджують періоди роботи позивача, а відсутність на титульній сторінці трудової книжки відтиску печатки підприємства, на якому вперше заповнювалась трудова книжка, як правильно виснував суд першої інстанції, не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування вищевказаних періодів роботи позивача до страхового стажу. Відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу, а відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в зарахуванні спірного стажу порушує принцип рівності особи перед законом.

Колегія суддів вважає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права, з огляду на що, періоди навчання та роботи з 01.09.1977 по 28.02.1979, з 06.03.1979 по 10.11.1980, з 03.12.1980 по 31.01.1986, з 01.02.1986 по 01.10.1987, з 01.10.1987 по 17.10.1989, з 18.10.1989 по 24.06.1998, з 25.09.1998 по 21.06.1999, які не були зараховані до стажу позивача, підтверджуються записами її трудової книжки та мають бути враховані пенсійним органом при призначенні позивачу пенсії.

Колегія суддів наголошує на тому, що оскаржувана відмова пенсійного органу позбавляє гарантованого Конституцією України права позивача на пенсію, та є непропорційною до наслідків.

Щодо доводів апелянта про те, що суд, приймаючи оскаржуване рішення про зобов`язання вчинити дії, втрутився у дискрецію пенсійного органу, колегія суддів вважає такі необґрунтованими, позаяк, у разі визнання протиправним та скасування рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії, у відповідача відсутня свобода розсуду на прийняття рішення.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

У цілому, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко