Справа № 260/2094/23
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2023-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/2094/23 пров. № А/857/11976/23

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Довгополова О.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 року (рішення ухвалене у м. Ужгороді судом у складі головуючого судді Дору Ю.Ю.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2023 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області про стягнення з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 03 грудня 2019 року по 31 травня 2020 року в сумі 120920,67 грн.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 22.07.2019 року наказом №155 о/с «По особовому складу» Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 22.07.2019 року підполковника поліції ОСОБА_1 заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУНП в Закарпатській області - начальника відділу організаційно-аналітичного та документального забезпечення було звільнено зі служби в поліції за п.4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) відповідно до ч. 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію». 02.12.2019 р. рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/1096/19 позов ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ №155о/с Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 22.07.2019 р. про звільнення з 22.07.2019 р. підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління кадрового забезпечення Головного управління національної поліції в Закарпатській області - начальника відділу організаційно-аналітичного та документального забезпечення; поновлено підполковника поліції ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення Головною управління Національної поліції в Закарпатській області - начальника відділу організаційно-аналітичного та документального забезпечення або на рівнозначній посаді з 22.07.2019 року; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 91513,31 (Дев`яносто одну тисячу п`ятсот тринадцять) грн. 31 коп. з відрахуванням податків та зборів; стягнуто з бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Закарпатській області 5000,00 грн. (П`ять тисяч) грн. 00 коп. судових витрат; у решті позовних вимог відмовлено. 19.05.2020 року набрала законної сили постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду, якою рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року у справі №260/1096/19 залишено без змін. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року у справі №260/1096/19 про поновлення було виконано відповідачем тільки 01.06.2020 року. Просив позов задоволити.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 року адміністративний позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління Національної поліції України в Закарпатській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.07.2019 року наказом №155 о/с «По особовому складу» Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 22.07.2019 року за підписом т.в.о. начальника Рубель А. підполковника поліції ОСОБА_1 (0070026) заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМИ в Закарпатській області - начальника відділу організаційно-аналітичного та документального забезпечення було незаконно звільнено зі служби в поліції за п.4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) відповідно до ч. 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 у справі №260/1096/19 позов ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ №155о/с Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 22.07.2019 р. про звільнення з 22.07.2019 р. підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління кадрового забезпечення Головного управління національної поліції в Закарпатській області - начальника відділу організаційно-аналітичного та документального забезпечення; поновлено підполковника поліції ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення Головною управління Національної поліції в Закарпатській області - начальника відділу організаційно-аналітичного та документального забезпечення або на рівнозначній посаді з 22.07.2019 року; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 91513,31 (Дев`яносто одну тисячу п`ятсот тринадцять) грн. 31 коп. з відрахуванням податків та зборів; стягнуто з бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Закарпатській області 5000,00 грн. (П`ять тисяч) грн. 00 коп. судових витрат; у решті позовних вимог відмовлено.

19.05.2020 року набрала законної сили постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду, якою рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року у справі №260/1096/19 залишено без змін.

На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 01.06.2020 року № 116 о/с, пункт наказу ГУ НП у Закарпатській області від 22 липня 2019 року № 155 о/с, у частині звільнення зі служби в поліції, відповідно до п. 4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) підполковника поліції ОСОБА_1 , колишнього заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУНП в Закарпатській області - начальника відділу організаційно-аналітичного та документального забезпечення було скасовано та поновлено його на посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Закарпатській області - начальника відділу комплектування, з 23 липня 2019 року.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання, принцип обов`язковості судових рішень закріплений також і в ст. 14 КАС України, відповідно до змісту якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць, а ч. 2 ст. 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відтак рішення судів про поновлення на роботі є обов`язковими та виконуються негайно. Законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення і цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення оскаржуватися.

Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника, тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/1096/19 ухвалене 02 грудня 2019 року. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення Головного управління національної поліції в Закарпатській області - начальника відділу організаційно-аналітичного та документального забезпечення або на рівнозначній посаді та стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати у межах одного місяця в розмірі 20986,14 грн. підлягало до негайного виконання.

Судом встановлено, що позивача поновлено на посаді наказом №116о/с від 01.06.2020 року «По особовому складу».

Згідно статі 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, в разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно з якою проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Згідно зі статтею 236 КЗпП України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Спірний у цій справі є період затримки виконання судового рішення для стягнення середнього заробітку, зокрема кількість днів, самостійно визначених позивачем як належний спосіб захисту його права.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом в постановах від 02.10.2019 року у справі № 823/1507/18, від 05.09.2019 року у справі № 816/943/17, від 28.11.2019 року у справі № 804/6862/16.

Таким чином наявність вини відповідача в затримці виконання судового рішення не є обов`язковою для задоволення заявлених вимог. Наявність вини випливає з норм Конституції України, згідно з якими судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно, без відкриття виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постановах від 15.10.2019 у справі №812/801/17 і від 30.04.2020 у справі №260/1424/18.

Сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі повинна обраховуватися за період з 03.12.2019 року по дату виконання рішення суду 31.05.2020 року.

Згідно статті 27 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100), який застосовується у випадку виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку №100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку).

Згідно абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Середня заробітна плата для цілей, передбачених статтею 236 КЗпП України, повинна обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, суд враховує середньоденний розмір заробітної плати ОСОБА_1 , встановлений у рішенні Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року у справі № 260/1096/19. Вказаним рішенням встановлено, що середньомісячна заробітна плата позивача становить 20986,14 грн, середньоденна 688,07 грн.

Період затримки рішення становить 181 день (з 03.12.2019 по 31.05.2020 рр.).

Відтак, середній заробіток за час затримки виконання судового рішення складає 124540,67 грн. (688 грн. 07 коп. * 181 дні).

З урахуванням встановленої затримки виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 у справі № 260/1096/19, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі за період з 03.12.2019 по 31.05.2020 рр. у розмірі 124540,67 грн., з урахуванням обов`язкових платежів та зборів.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно стягнуто з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 03 грудня 2019 року по 31 травня 2020 року в сумі 124540,67 грн..

Абзацом 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Таким чином відповідач, як податковий агент згідно норм Податкового Кодексу України та як страхувальник згідно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зобов`язаний виплатити позивачеві суму середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, утримавши із нього при виплаті податки та інші обов`язкові платежі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 року у справі №260/2094/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
О. М. Довгополов