Справа № 420/17988/23
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2023-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції, в якій просить:

- визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років: з 14.11.2005 р. по 14.08.2007 р. у Відділі Державної служби охорони при УМВС України у Волинській області;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років: з 14.11.2005 р. по 14.08.2007 р. у Відділі Державної служби охорони при УМВС України у Волинській області та відповідно провести перерахунок і виплату грошового забезпечення з врахуванням цього.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні до стажу служби в поліції, наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років: з 14.11.2005 р. по 14.08.2007 р. у Відділі Державної служби охорони при УМВС України у Волинській області та у проведенні перерахунку і виплати грошового забезпечення з врахуванням цього. На думку позивача, робота у Державній службі охорони при УМВС за своєю суттю є службою в органах внутрішніх справ України.

Ухвалою суду від 21.07.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Відповідач до суду відзив не надав, ухвала про відкриття провадження отримана відповідачем 21.07.2023 року.

Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову (ч. 4 ст. 159 КАС України).

Судом встановлені такі обставини по справі.

У період з 14.11.2005р. до 14.08.2007р. позивач проходив службу у Відділі Державної служби охорони при УМВС України у Волинській області на посаді охоронника кредитно-фінансових установ взводу міліції при УМВС України у Волинській області.

З 07.11.2015 року позивач прийнятий на службу поліцейським батальйону патрульної поліції ГУНП, з 13.12.2015 року інспектором роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції.

12.07.2023р. Департамент патрульної поліції повідомив позивача листом про розгляд його рапорту щодо зарахування до стажу служби в поліції періоду роботи з 14.11.2005р. до 14.08.2007р. у відділі Державної служби охорони при Управлінні МВС України у Волинській області.

Так, у зарахуванні спірного періоду до стажу служби в поліції відмовлено у зв`язку із тим, що посади, які обіймав позивач у згаданому періоді, належать до категорії посад цивільного персоналу, а не до посад рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ.

Дослідивши позиції сторін, оцінивши надані докази та приписи діючого законодавства суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Частиною другою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 2 липня 2015 року № 580-VІII Про Національну поліцію (далі - Закон № 580-VІII).

Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку (ч. 1 ст. 1 Закону № 580-VІII).

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 2 Закону № 580-VIII передбачено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Статтею 78 Закону № 580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Позивач з 14.11.2005 р. по 14.08.2007 р. проходив службу у Відділі Державної служби охорони при УМВС України у Волинській області.

Відповідно до Положення про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 року № 615 (у редакції станом на 18.05.2005 року, яка розповсюджується на дату спірного періоду) Державна служба охорони при Міністерстві внутрішніх справ (далі - Державна служба охорони) створена для здійснення заходів щодо охорони нерухомих об`єктів та іншого майна, в тому числі вантажів, тимчасового зберігання валютних цінностей, забезпечення особистої безпеки громадян, а також технічного захисту інформації на договірних засадах в порядку, встановленому законодавством.

Державна служба охорони є підпорядкованою Міністру внутрішніх справ єдиною централізованою системою, очолюваною Департаментом Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ (далі - Департамент), яка складається з управлінь, відділів Державної служби охорони при головних управліннях МВС в Автономній Республіці Крим, м. Києві та Київській області, управліннях МВС в областях та м. Севастополі (далі - управління, відділи) та підпорядкованих їм підрозділів охорони: міських, районних, міжрайонних відділів, відділень, підрозділів воєнізованої охорони та охоронних підрозділів (далі - цивільна охорона), стройових підрозділів міліції охорони, пунктів централізованого спостереження, у тому числі на окремих об`єктах, а також установ та навчальних закладів професійної підготовки працівників охорони (далі - навчальні заклади).

Державна служба охорони у своїй діяльності керується Конституцією України (254к/96-ВР ), законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами МВС, а також цим Положенням.

3. Основними завданнями Державної служби охорони є:

здійснення за договорами заходів щодо охорони особливо важливих об`єктів згідно з переліком, який затверджується Кабінетом Міністрів України, інших об`єктів, вантажів, інкасації, перевезення, тимчасового зберігання валютних цінностей, забезпечення особистої безпеки громадян, а також технічного захисту інформації в порядку, встановленому законодавством;

розроблення основних вимог до захисту об`єктів та громадян від злочинних посягань, примірних договорів і вимог до інженерно-технічного укріплення та захисту об`єктів, оснащення їх технічними системами та засобами телевідеоспостереження, тривожної сигналізації, контролювання доступу (далі технічні засоби охоронного призначення), а також інструкцій та інших документів, що регламентують виконання охоронних функцій;

участь у проведенні єдиної технічної політики щодо впровадження технічних засобів охоронного призначення шляхом розроблення нормативних документів на час усього циклу їх життєдіяльності (проектування, промислове виробництво, монтаж,

експлуатація та утилізація).

4. Державна служба охорони відповідно до покладених на неї завдань:

1) визначає за погодженням із власниками майна або уповноваженими ними органами чи особами (далі - власник) вид охорони під час її організації (міліцейська, цивільна, за допомогою пунктів централізованого спостереження тощо);

2) запобігає правопорушенням і припиняє їх у місцях несення служби;

3) реалізує технічні засоби охоронного призначення і надає послуги з їх проектування, монтажу, ремонту та обслуговування;

4) бере участь у розробленні комплексу стандартів на технічні засоби охоронного призначення з урахуванням міжнародних вимог і норм, розвитку міжнародного співробітництва у галузі їх стандартизації, а також співробітництва з вітчизняними та іноземними суб`єктами підприємницької діяльності у галузі розроблення, стандартизації, проектування, виробництва, монтажу та обслуговування зазначених технічних засобів;

5) забезпечує випробування вітчизняних та іноземних зразків технічних засобів охоронного призначення для подальшого впровадження;

6) укладає договори на виробництво технічних засобів охоронного призначення, відповідних датчиків і приладів на державних та інших підприємствах України й інших держав;

7) здійснює в установленому порядку сертифікацію технічних засобів охоронного призначення, що застосовуються на території України;

8) погоджує за заявками замовників проекти в частині забезпечення технічними засобами охоронного призначення об`єктів і споруд, що будуються (реконструюються);

9) організує проведення технічної експертизи та підготовку висновків щодо якості проектування та виробництва технічних засобів охоронного призначення;

10) провадить в установленому порядку зовнішньоекономічну діяльність.

Працівники Державної служби охорони під час несення служби зобов`язані:

1) захищати об`єкти охорони від злочинних посягань та забезпечувати додержання режиму охорони згідно з укладеними договорами;

2) взаємодіяти з органами внутрішніх справ щодо припинення правопорушень у місцях несення служби, запобігання розкраданню власності та затримання правопорушників;

3) у разі виявлення пожеж чи загорянь, спрацювань пожежної сигналізації оповіщати про це підрозділи пожежної охорони та вживати заходів до ліквідації пожеж і загорянь;

4) зберігати таємницю, що охороняється відповідно до законодавства, конфіденційну інформацію про осіб, а також конфіденційну, оголошену такою в установленому порядку, інформацію про господарську діяльність замовника послуг на здійснення заходів охорони та безпеки, що стали відомі у зв`язку з виконанням службових обов`язків або обов`язків за договорами.

19. Працівники Державної служби охорони під час виконання службових обов`язків мають право:

1) вимагати від працівників підприємств, установ та організацій, що охороняються, додержання встановлених пропускного та внутрішньооб`єктового режимів, а також громадського порядку;

2) затримувати і доставляти в службові приміщення охорони для встановлення особи та складання протоколу про правопорушення на осіб, які вчинили правопорушення чи знаходяться без належних підстав на території об`єкта, що охороняється, у необхідних випадках передавати їх до органу внутрішніх справ для прийняття відповідного рішення;

3) проводити в установленому законом порядку з метою запобігання розкраданню майна особистий огляд громадян, які перебувають у приміщенні чи на території об`єкта, що охороняється, або поблизу нього за наявності законних підстав для затримання, які скоїли правопорушення безпосередньо на території об`єкта, а також огляд речей, що знаходяться при них, та тимчасово вилучати документи і предмети, які можуть бути речовими доказами вчинення правопорушень, або використані на шкоду здоров`я громадян;

4) проводити огляд транспортних засобів і перевіряти відповідність товарно-транспортним документам матеріальних цінностей, які вивозяться за межі території об`єкта, що охороняється;

5) складати відповідно до законодавства і передавати на розгляд уповноважених законодавством органів протоколи про адміністративні правопорушення на осіб, які вчинили дрібні крадіжки з об`єктів охорони;

6) застосовувати до правопорушників заходи фізичного впливу, спеціальні засоби та зброю у випадках і порядку, передбачених законодавством.

Системний аналіз приписів Положення про Державну службу охорони свідчить про те, що фактично ця служба створена для здійснення охоронної функції, із наданням повноважень по запобіганню правопорушень і припинення їх у місцях несення служби з правом затримання і доставляння осіб правопорушників у службові приміщення, особистого огляду громадян, їх речей та транспортних засобів, із застосуванням до правопорушників заходів фізичного впливу, спеціальних засобів та зброї, що за своєю суттю є тотожним службі в органах внутрішніх справ та поліції.

Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у Постанові від 07 жовтня 2020 року в справі №826/16143/18, у якій склалися подібні правовідносини, дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Врахувавши тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в Державній службі охорони при УМВС України, суд дійшов висновку, що враховуючи посаду позивача, функції, які ним виконувались на момент проходження служби, його статус, спірний стаж служби підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції.

Отже, відмовляючи позивачу в зарахуванні до стажу служби в поліції періоду служби з 14.11.2005 р. по 14.08.2007 р. у Відділі Державної служби охорони при УМВС України у Волинській області відповідач діяв протиправно, тому у цій частині позов підлягає задоволенню.

Щодо зобов`язання провести перерахунок і виплату грошового забезпечення з врахуванням донарахованого стажу, то така вимога є передчасною, оскільки на даний час наявний спір лише про відмову у зарахуванні до спеціального стажу періоду проходження служби. Тільки після виконання цього рішення, у відповідача виникне обов`язок щодо нарахування та виплати грошового забезпечення із урахуванням цього періоду служби, і у разі, якщо позивач вважатиме, що відповідачем не у повній мірі нараховане та виплачується грошове забезпечення, то відповідно виникне право на судовий захист.

Судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, тому у задоволенні такої вимоги належить відмовити.

Судовий збір розподілено відповідно до ст. 139 КАС України. Необхідно зауважити, що часткове задоволення позовних вимог, у даному випадку, не впливає на розмір судового збору, який підлягає стягненню, оскільки обсяг задоволених вимог фактично не відрізняється від кількості тих, за які такий збір був сплачений.

Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років: з 14.11.2005 р. по 14.08.2007 р. у Відділі Державної служби охорони при УМВС України у Волинській області.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років: з 14.11.2005 р. по 14.08.2007 р. у Відділі Державної служби охорони при УМВС України у Волинській області.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.