Справа № 420/8884/23
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2023-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8884/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.01.2023 р. за №28 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, обов`язок по виплаті якої встановлено статтею 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму невиплаченої грошової допомоги, обов`язок по виплаті якої встановлено статтею 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 57029 (п`ятдесят сім тисяч двадцять дев`ять) грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30 грудня 2022 року через веб-портал Пенсійного фонду України позивачем було подано заяву про призначення пенсії за віком та виплати грошової допомоги відповідно ст. 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За результатами розгляду вказаної заяви відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, було призначено пенсію за віком у розмірі 5702,90 грн. на місяць. Водночас, вищевказану грошову допомогу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області всупереч вимогам ст. 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, при наявності необхідного страхового стажу, виплачено не було. Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною, а тому просить позов задовольнити.

Ухвалою від 01.05.2023 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

У відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнає та просить в задоволенні позову відмовити зазначивши, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянувши заяву від 30.12.2022 №4784, надану через веб-портал ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу Х "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) та надані до неї документи, прийнято Рішення № 28 від 04.01.2023 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій. Відповідач зазначає, що згідно п. 7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. В свою чергу позивачем не виконано вимогу щодо підтвердження наявності стажу роботи в закладах охорони здоров`я, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років та на призначення одноразової грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день досягнення пенсійного віку працювала у закладі комунальної форми власності КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» на посаді старшої медичної сестри пологового відділення.

30 грудня 2022 року через веб-портал Пенсійного фонду України позивачем було подано заяву про призначення пенсії за віком та виплати грошової допомоги відповідно до ст. 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду вказаної заяви відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, було призначено позивачу пенсію за віком у розмірі 5702,90 грн. на місяць.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, розглянувши заяву від 30.12.2022 №4784, надану ОСОБА_1 через веб-портал, щодо призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон) та надані до неї документи, прийнято Рішення № 28 від 04.01.2023 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій.

В обґрунтування зазначеного рішення відповідачем зазначено, що в довідці від 12.12.2022 №2686, виданій КНП "Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м.Бахмут", не зазначені періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати та по догляду за дітьми.

Вважаючи зазначення рішення протиправним, позивач за захистом своїх прав звернувся до суду.

Приписами статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел з 01.01.2004 визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі по тексту - Закон України №1058-IV), який прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту - Закон України №1788-XII).

Таким чином, оскільки Закон України №1058-ІV та Закон України №1788-XII регулюють одні і ті ж правовідносини, пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону України №1058-IV, як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України №1788-XII підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України №1058-IV.

Згідно пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України №1058-IVособам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

З системного аналізу викладеного суд зазначає, що право на отримання відповідної грошової допомоги не залежить та не пов`язується із призначенням саме пенсії за вислугою років, а є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який також може реалізовуватись при призначенні пенсії за віком.

Зазначений висновок міститься у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №442/456/17 та від 13.02.2019 у справі №233/4308/17.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Порядок №1191).

Порядок №1191 визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі по тексту - Перелік №909).

Пунктом 5 вказаного Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України №1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до пункту 6 вказаного Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України №1058-IVстаном на день її призначення.

Згідно з пунктом 7 вказаного Порядку №1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі по тексту - Перелік №909), визначені заклади і установи охорони здоров`я та посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до розділу 2 Переліку №909 до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

Пунктом 2 примітки до Переліку №909 встановлено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Відтак, із наведених норм Закону України №1788-ХІІ та Переліку №909 вбачається, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я, зокрема, лікарі та середній медичний персонал, які працювали, зокрема, у лікарняних закладах, незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Приписами статті 62 Закону України №1788 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі по тексту - Порядок №637) затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Таким чином, саме трудова книжка працівника є основним документом, який підтверджує його трудовий стаж. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №159/4315/16-а та від 26.04.2021 у справі №348/2180/16-а.

Досліджуючи матеріали справи, суд встановив, що позивач у спірні періоди працювала у закладі комунальної форми власності КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» на наступних посадах:

- з 20.07.1981 по 30.06.1993 - медсестра по догляду за новонародженими пологового відділення;

- з 01.07.1993 по 31.08.1995 - старша медсестра кімнати новонароджених пологового відділення;

- з 01.09.1995 по 31.12.2014 - старша медична сестра пологового відділення № 2;

- з 01.01.2015 по 14.02.2023 - старша медична сестра пологового відділення.

Зазначені періоди роботи підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 21.07.1979р. та довідкою від 12.12.2022р. за № 2686, виданою КНП «БЛІЛ м. Бахмут».

Станом на день звернення до відповідача з письмовою заявою від 30.12.2022р. про виплату грошової допомоги спеціальний страховий стаж (праця у сфері охорони здоров`я) становить 40 років 5 місяців та 25 днів.

Отже, для отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають бути дотримані такі вимоги:

- особа має досягнути пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зокрема частиною 1 статті 26 встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років;

- на день досягнення пенсійного віку особа мала працювати в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- мати страховий стаж, зокрема для жінок - 30 років на таких посадах;

- особа до цього не отримувала будь-яку пенсію.

Так, позивач станом на дату звернення до відповідача з заявою про призначення та виплату спірної допомоги досягла 60-річного віку, з лютого 2023 року їй призначена пенсія вперше. При цьому, відповідачем не заперечується, що на день досягнення пенсійного віку позивач працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з тим, відповідач заперечує наявність у позивача необхідного страхового (спеціального) стажу (30 років) для призначення та виплати спірної допомоги.

Серед іншого, відповідачем не заперечується наявність у позивача страхового стажу 40 років 5 місяців та 25 днів.

Страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку №1191, враховується в календарному обчисленні. При цьому, допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З огляду на зазначене, суд вважає, що у спірних відносинах дотримано всіх умов, визначених пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV, для виплати позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

З метою обрання належного способу захисту порушеного права позивача, враховуючи дискреційність повноважень відповідача щодо нарахування та виплати спірної допомоги, суд вважає за необхідне, визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області від 04.01.2023 р. за №28 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, обов`язок по виплаті якої встановлено пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, у стягненні сум, які не є нарахованими відповідачем, слід відмовити.

Згідно частинам першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовної заяви.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, буд.83, м. Одеса, 65012, ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.01.2023 р. за №28 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, обов`язок по виплаті якої встановлено пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У решті позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів