Справа № 520/4544/22
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 р. Справа № 520/4544/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2022, (головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г.) по справі № 520/4544/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, викладене у листі №2000-0211-8/114694 від 08.09.2021, про незаконну відмову у виплаті пенсії на визначений ОСОБА_1 банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ТВБВ 10020/057 ОПЧ м.Харків, просп. Незалежності, 7;

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області по невиплаті пенсії ОСОБА_1 на визначений ним банківський рахунок - протиправними та дискримінаційними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з липня 2021 року на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_1 та виплатити всі неотримані пенсійні кошти позивача з урахуванням масових перерахунків та з компенсацією втрати частини доходів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2023 в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовано Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затверджений постановою КМ України від 30.06.1999 № 1596, оскільки ним не передбачено лише особисте передання пенсіонером заяви про виплату пенсії до органу пенсійного фонду. Вважає, що вказані дії взагалі унеможливлюють право пенсіонера, який проживає за кордоном на отримання пенсії.

Звертає увагу, що під особистим зверненням пенсіонера згідно п. 10 Порядку № 1596 слід розуміти особисте підписання ним заяви, а не його фізичне переміщення до відповідача.

Вказує, що має право звертатись до відповідача через свого представника по довіреності із заявами, зокрема, про поновлення пенсії, посилаючись на постанови Верховного Суду з подібних правовідносин.

Натомість, на думку апелянта, припинення пенсійним органом виплати пенсії позивачу на банківський рахунок № НОМЕР_1 та виплата її через національного оператора поштового зв`язку є протиправною, дискримінаційною та такою, що суперечить чинному законодавству.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач) подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзив на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, з 20.11.1996 постійно проживає в державі Ізраїль, де прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль .

З 07.01.2017 ОСОБА_1 призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.10.2017 по справі №645/3106/17.

Сторонами визнається, що виплата пенсії ОСОБА_1 провадилась через банківську установу АТ "Державний ощадний банк України".

19.05.2021 АТ "Державний ощадний банк України" надало відповідачу інформацію щодо осіб, які не знімають пенсію протягом року або суми пенсії одержуються за довіреністю більш як один рік, зокрема щодо ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, 27.05.2021 пенсійним органом направлено позивачу повідомлення № 281 про необхідність подання заяви щодо поновлення виплати пенсії на банківський рахунок.

У відповідь на вказаний лист представник позивача звернувся до Пенсійного фонду із заявою від 23.08.2021 про поновлення виплати пенсії на особистий рахунок ОСОБА_1 № № НОМЕР_1 , відкритий у ТВБВ 10020/057 ОПЧ м.Харків, просп. Незалежності, 7.

08.09.2021 відповідач листом № 2000-0211-8/114694 повідомив представника позивача, про наявності інформації з установи Банку про осіб, які не знімають пенсію протягом року або суми пенсії одержуються за довіреністю більш як один рік, і серед таких осіб значиться ОСОБА_1 . Пенсійним органом на адресу останнього направлено повідомлення № 281 від 27.05.2021 про необхідність поновлення заяви.

Враховуючи відсутність звернення ОСОБА_1 до Управління, з 01.07.2021 виплата пенсії йому провадиться через національного оператора поштового зв`язку.

Не погодившись з рішенням та діями відповідача щодо не виплати пенсії за віком ОСОБА_1 на визначений ним банківський рахунок , позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, припинивши виплату пенсії позивача на визначений ним банківський рахунок, діяв в межах та у спосіб, встановлений чинним пенсійним законодавством.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV).

За визначенням, наведеним в ст. 1 Закону №1058-ІV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону №1058-ІV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 (далі - Порядок № 1596) визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів, шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги в уповноважених банках.

Згідно п. 4 Порядку №1596 виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) (далі - установи уповноважених банків).

Цим же пунктом Порядку №1596 передбачено, що пенсія, грошова допомога в разі виїзду одержувача на постійне місце проживання за кордон виплачуються органами Пенсійного фонду, органами соціального захисту населення шляхом зарахування на поточний рахунок одержувача в уповноваженому банку.

За приписами п.5 Порядку №1596 уповноважені банки проводять операції з відкриття поточних рахунків, зарахування сум пенсій та грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на поточні рахунки і їх виплати відповідно до зобов`язань, визначених додатком до Порядку відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001р. №1231, та укладених договорів, передбачених пунктом 3 цього Порядку.

Згідно п.6 Порядку №1596 одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Відповідно до пунктів 8, 9 Порядку №1596 поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.

Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.

Згідно п. 10 Порядку №1596 заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України. Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку. Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.

Таким чином, підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії (бланк якої є Додатком №1 до Порядку №1596), яка може бути подана пенсійному органу, відповідно до п.10 Порядку №1596, двома шляхами, а саме: особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду; від установи уповноваженого банку.

Разом з тим, вищезазначені норми не містять вказівок про те, що останній повинен саме звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою чи через уповноваженого представника.

Пунктом 1.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1 (далі - Порядок 22-1, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком №1596.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що органи Пенсійного фонду України уповноважені здійснювати виплату пенсії через поточні рахунки в банках у разі наявності заяви про виплату пенсії.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у ТВБВ 10020/057 ОПЧ., на цей рахунок позивачу проводилася виплата пенсії та в подальшому виплата її була припинена.

ОСОБА_1 подав 23.08.2021 заяву до Пенсійного фонду України про поновлення виплати пенсії на поточний банківський рахунок, підписану ним особисто, підпис якого засвідчено нотаріально з проставленням апостилю 25.08.2021, що підтверджується відповідною заявою наданою відповідачем до суду апеляційної інстанції.

Вказана заява відповідає формі, яка встановлена додатком 1 Порядку № 1596.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що позивач мав звернутись із такою заявою особисто до органу ПФУ або через установу уповноваженого банку з пред`явленням паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця його проживання.

При цьому, за висновками суду першої інстанції, подання заяви представником позивача не нівелює обов`язку пенсіонера вчинити такі дії особисто, що прямо передбачено законодавцем у Порядку № 1596.

Разом з тим, судом першої інстанції невірно розтлумачено приписи Порядку № 1596.

Колегія суддів зазначає, що під особистим зверненням пенсіонера, згідно п.10 Порядку №1596, слід розуміти особисте підписання ним заяви про виплату пенсії, а не фізичне переміщення із заявою до органу пенсійного фонду.

Висновки суду першої інстанції стосовно того, що особисто підписана заява пенсіонера може бути передана в Пенсійний фонд тільки ним особисто не просто звужує конституційне право позивача на звернення до пенсійного органу через уповноваженого представника, а й взагалі унеможливлює/нівелює право пенсіонера, який проживає за кордоном, на отримання пенсії.

Виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

В даному випадку, відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвела до ситуації, за якої громадяни України позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати без повернення до України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним наголосити, що існуючі норми матеріального права, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, позбавляючи громадян України гарантованого права на отримання пенсії з формальних підстав.

До того ж, врегульований на законодавчому рівні порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті покладає на банк відповідальність за достовірність даних, внесених уповноваженим працівником банку до заяви про виплату пенсії щодо проведення у повному обсязі ідентифікації одержувача під час відкриття рахунку.

Так, відповідно до абз.6 п.10 Порядку №1596 уповноважений банк може відмовити у відкритті поточного рахунка одержувачу з підстав, визначених законодавством та/або нормативно-правовими актами Національного банку, або у разі надання не в повному обсязі та/або недостовірної інформації чи документів, що містять недостовірну/неправдиву інформацію, та/або будь-яких інших відомостей, необхідних уповноваженому банку для відкриття поточного рахунка згідно з вимогами законодавства та/або нормативно-правових актів Національного банку, про що повідомляє відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення із зазначенням причин відмови у відкритті рахунка для інформування одержувача або подання відсутньої/уточнювальної інформації, відсутніх відомостей та/або документів.

Також, колегія суддів звертає увагу, що Закон №1058-ІV не встановлює обов`язку пенсіонера подавати заяву, зокрема, про поновлення виплати пенсії особисто.

В даному випадку волевиявлення позивача щодо виплати пенсії на відкритий ним поточний рахунок в уповноваженому банку оформлено письмово, подано через представника, що не суперечить жодній нормі діючого законодавства.

Інших підстав для відмови у виплати пенсії позивачу через поточний рахунок в банку, крім не надання особисто заяви про здійснення перерахунку пенсії на банківський рахунок відповідачем не зазначено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про протиправність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з липня 2021 р. на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ТВБВ 10020/057 ОПЧ м.Харків та відмови останньому у вчиненні таких дій.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

За таких обставин, з метою ефективного відновлення порушеного права ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача поновити йому виплату пенсії з липня 2021 року на банківський рахунок № НОМЕР_1 та виплатити заборгованість з пенсії з компенсацією втрати частини доходів.

Позов в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, викладене у листі №2000-0211-8/114694 від 08.09.2021, про незаконну відмову у виплаті пенсії на визначений ОСОБА_1 банківський рахунок колегія суддів вважає таким, що не підлягає задоволенню, оскільки вищевказаний лист не є рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яке в розумінні КАС України може бути оскаржене в судовому порядку та не містить висновків органу про відмову в поновлені виплати пенсії.

Щодо позовних вимог про визнання дій ГУ ПФУ в Харківській області по невиплаті пенсії ОСОБА_1 на визначений ним банківський рахунок дискримінаційними.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» прямою дискримінацією є ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Таке поводження за змістом пункту 2 частини першої статті 1 цього ж Закону може полягати, в тому числі, в обмеженні у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами у будь-якій формі.

У контексті вказаного питання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що однаковий підхід до визначення порядку призначення пенсії, переведення з одного на інший вид пенсії, поновлення раніше призначеної пенсії відповідає принципу рівності та заборони дискримінації, передбаченого Конституцією України (частина друга статті 24 Конституції України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (стаття 14) та КАС України (пункт 7 частини другої статті 2).

Прийняття територіальним органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у проведенні виплати пенсії само собою не може бути ознакою дискримінації або зловживання дискреційними повноваженнями, водночас таке рішення може бути предметом перевірки під час розгляду справи адміністративним на відповідність критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України, а саме чи прийняте таке рішення: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.05.2022 у справі № 540/1429/21.

Крім того, позивачем не доведено, а судом не встановлено, що останній в межах спірних правовідносин піддавався з боку відповідача будь-якій дискримінації, а також не встановлено, в чому саме вона полягає.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про визнання дискримінаційними дій відповідача щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Також, передчасними є позовні вимоги в частині зобов`язання пенсійний орган виплатити позивачу не отримані пенсійні кошти з урахуванням масових перерахунків, оскільки судом не встановлено, що при поновленні виплати пенсії позивача відповідачем буде не враховано масові перерахунки пенсії.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги частково спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 по справі № 520/4544/22 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 пенсії на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ТВБВ 10020/057 ОПЧ м.Харків, просп. Незалежності, 7 з липня 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ТВБВ 10020/057 ОПЧ м. Харків, просп. Незалежності, 7 з 01.07.2021 з виплатою заборгованості по пенсії з компенсацією втрати частини доходу.

В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій