Справа № 522/12754/23-Е
Суддя: Ковтун Ю. І.
Дата ухвалення: 2023-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/522/279/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі: головуючого судді Ковтун Ю.І.,

за участю секретаря Лахматової С.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Приморської районної адміністрації Одеської міської радипро визнання протиправною та скасування постанови, стягнення моральної шкоди та збитків,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (, адреса: м. Одеса, вул. Канатна, 134) про визнання протиправною та скасування постанови, в якій просила: скасувати постанову від 16 червня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.152 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити; стягнути з відповідача сплачений судовий збір та 2000 грн. в якості компенсації моральної шкоди та матеріальних збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 травня 2023 року ДОП ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області О. Шпіндіцька склала відносно позивачки протокол про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП, після чого надіслала відповідні матеріали до Адміністративної комісії та (згідно слів членів комісії) долучила в якості доказу відеозаписи події на CD-дисках. Під час складення протоколу ДОП О. Шпіндіцька не вказала в протоколі технічний засіб, на який була здійснена відеофіксація. Також не вказаний жоден свідок. Наданий працівниками поліції відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки протокол не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено такий відеозапис, а саме серію і номер бодікамер, на які здійснювалась відеофіксація. Жодних належних і допустимих доказів того, що вона малювала крейдою на асфальті ДОП О.Шпіндіцька до Адміністративної комісії не надала. Надані відеозаписи використовуватись комісією не могли та не можуть використовуватись в суді як доказ доведення моєї вини. 16.06.2023 відносно неї прийнято Постанову про вчинення адміністративного правопорушення №115. Зазначила, що згідно Правил благоустрою Одеси п. 9.1. на об`єктах благоустрою забороняється: вчиняти дії, що негативно впливають на архітектуру фасадів будівель і споруд, у тому числі робити написи, малюнки на стінах будинків, споруд». Тобто Правила містять чіткий перелік поверхонь, на яких заборонено наносити малюнки. Серед цього переліку немає асфальту. Отже, склад правопорушення відсутній. Склавши протокол за ст. 152 КУпАП ДОП О.Шпіндіцька (в протоколі чітко написала "малювала крейдою на асфальті"), усвідомивши що малювати крейдою на асфальті не є порушенням, передбаченим в Правилах благоустрою, пізніше долучила до матеріалів адміністративної справи рапорт, в якому вказала, що позивачка малювала на "тротуарній плитці біля входу в приміщення". Разом з тим, даний факт позивач заперечує.

Внаслідок незаконного рішення ОСОБА_2 їй було завдано моральну і матеріальну шкоду. Вказує, що вимушена була витрачати багато часу на самостійне складання процесуальних документів, пошук відповідного законодавства й судової практики та додаткових грошових коштів. Вказує, що постраждала її репутація, вона відчувала хвилювання, оскільки є законослухняною громадянкою. В неї погіршилось самопочуття, вона була в тривожному стані через переживання стосовно складених на неї протоколів.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Зобов`язано Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради протягом 7 днів з дня отримання цієї ухвали подати до суду належним чином засвідчені копію постанови у справі про адміністративне правопорушення № 115 від 16.06.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 152 КУпАП, а також усіх матеріалів, на підставі яких винесено вказану постанову.

18.07.2023 від позивачки до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить прийняти збільшення розміру позовних вимог, а саме: стягнути з відповідача судовий збір та 4000 грн. за завдані матеріальні збитки і моральну шкоду (а.с. 18 19).

Крім того, 18.07.2023 до суду від позивачки надійшли додаткові пояснення у справі, відповідно до яких зазначила, що в позовній заяві вона помилково вказала, що малювала на асфальті, а не на тротуарній плитці. Біля приміщення ВП №2 немає асфальту - там тротуарна плитка. Свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає. Малювання на тротуарній плитці не могло розглядатись адміністративною комісією як адміністративне правопорушення, оскільки протокол було складено не за малювання на тротуарній плитці, а за малювання саме на "асфальті", якого насправді не було. Вважає, адміністративна комісія перевищила свої повноваження й склала постанову проігнорувавши той факт, що в протоколі було вказано, що малювання зі слів, написаних ДОП О. Шпіндіцькою, було на асфальті. Адміністративна комісія керувалась поясненнями в рапортах, але вважає, що такі рапорти взагалі не мали долучатися до матеріалів адміністративної справи. Факт малювання на асфальті був відсутній, інші протоколи, а саме про малювання на тротуарній плитці не складалися. Адміністративна комісія, на її думку, взагалі не ознайомлювалась з відео-доказами. Тобто адміністративна комісія винесла рішення про притягнення її до адміністративної відповідальності керуючись лише письмовими поясненнями працівників ВП№2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області. На жодному відеозаписі не зафіксовано те, що вона малювала на асфальті. Усі інші доводи, вказані у позовній заяві, підтримала (а.с. 22 25).

24.07.2023 до суду від позивачки надійшли додаткові пояснення у справі, відповідно до яких зазначила, що Приморська РА ОМР, незважаючи на те, що вона оскаржує їх рішення в суді, звернулася до виконавчої служби, внаслідок чого її банківські рахунки були заблоковані, залишилась без засобів до існування, оскільки усі її кошти були на картковому рахунку. Вказує, що через неправомірні дії працівників поліції та Приморської районної адміністрації переживає психологічне потрясіння і буквально позбавлена взагалі жодних засобів до існування. Також, зазначила, що вона витрачає багато часу для пошуку юридичної інформації, судової практики, оскільки не має коштів на адвоката, вимушена складати процесуальні документи самостійно. Окрім цього, у разі винесення судом рішення на її користь й скасування постанови вона буде звертатись до суду та складати процесуальні документи для повернення сплачених коштів виконавчій службі. Просить суд взяти до уваги викладені нею нові обставини справи для визначення питання стягнення на її користь з Приморської районної адміністрації ОМР грошових коштів за матеріальну і моральну шкоду, спричинену винесенням незаконної Постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності та направленням її на виконання в Приморського ВДВС у місті Одеса ПМУ МЮ (м. Одеса) не зважаючи на відкрите провадження в суді щодо оскарження цієї постанови (а.с. 31 32).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2023 року суд перейшов до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

14.08.2023 на адресу суду від Приморської районної адміністрації Одеської міської ради надійшли належним чином засвідчені копії постанови у справі про адміністративне правопорушення № 115 від 16.06.2023, а також матеріалів, на підставі яких винесено постанову (а.с. 67 97).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про заміну неналежного відповідача. Відповідача у справі - Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради замінено на належного відповідача - Адміністративну комісію Приморської районної адміністрації Одеської міської ради(а.с. 103).

24.08.2023 до суду від Адміністративної комісії Приморської районної адміністрації Одеської міської радинадійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 29.08.2023 без виходу до нарадчої кімнати заяву про збільшення розміру позовних вимог від 18.07.2023 прийнято до розгляду.

Враховуючи відсутність доказів направлення відзиву іншим учасникам справи, 29.08.2023 суд, без виходу до нарадчої кімнати, ухвалив здійснювати розгляд справи за наявними матеріалами.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої просив суд судове засідання провести у відсутність представника Адміністративної комісії.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено, що 16 травня 2023 року ДОП СП відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ст.лейтенант поліції Шпіндіцька О. склала відносно ОСОБА_1 протокол Серія ВАВ № 883626 про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_1 знаходячись за адресою: м.Одеса, вул. Грецька, 42 біля приміщення відділу поліції малювала крейдою на асфальті, чим порушила правила благоустрою (а.с. 70).

Постановою Адміністративної комісії Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за № 115 від 16.06.2023, винесеною на підставі протоколу Серія ВАВ № 883626 від 16 травня 2023 року, на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 1360 гривень за порушення ст. 152 КУпАП. Як вбачається з вказаної постанови 16.05.2023 о 12:40 за адресою: АДРЕСА_2 встановлено факт правопорушення, а саме: порушення Правил благоустрою території міста Одеси (малювання крейдою біля приміщення відділу поліції), що є порушенням Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених Рішенням ОМР № 1631-VI від 23.12.2011 (а.с. 93 94, 96).

Постановою головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Вітріченка І.А. від 24.07.2023 ВП №72313869 при примусовому виконанні постанови № 115 виданої 16.06.2023 Приморською районною адміністрацією ОМР про стягнення штрафу з ОСОБА_1 у розмірі 2720,00 грн. накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 (а.с. 34).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Статтею 152 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів у виді накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозаписучих засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, частиною 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час розгляду адміністративної справи № 337/3389/16-а в постанові від 30.05.2018 зазначив, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного Верховний Суд відмітив, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Дослідивши обставини справи та наявні в матеріалах справи письмові документи суд зазначає, що відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та доказів на спростування зазначених позивачем обставин.

Так, диспозиція ст.152 КУпАП має бланкетний характер, а тому для з`ясування змісту порушення необхідним є звернення до відповідних нормативно правових актів, якими встановлено відповідні правила та норми, а також до рішень органів місцевого самоврядування з питань благоустрою територій.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який слугував підставою для прийняття оскаржуваної постанови, зазначено, що ОСОБА_1 порушила правила благоустрою, при цьому немає посилань безпосередньо на пункт Правил, який порушено позивачкою. Таким чином, фабула події адміністративного правопорушення, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення не містила чіткого посилання на правову норму, а отже при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були порушені приписи ст. 256 КУпАП.

Описані вище недоліки складеного відносно позивачки протоколу про адміністративне правопорушення не можна вважати суто формальними, оскільки вони не дають можливості встановити об`єктивну та суб`єктивну сторону інкримінованого їй правопорушення, а також кваліфікацію дій позивачки, тобто конкретну норму права, порушення якої допущено позивачем.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять в собі доказів, на підставі яких можливо з`ясувати обставини, для кваліфікації дій позивачки, як порушення Правил благоустрою території м. Одеси.

Таким чином, суд вважає, що висновки відповідача про вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, зроблені не на підставі всебічного і об`єктивного розгляду справи.

Відповідачем в порушення приписів ч. 2 ст. 77 КАС України не доведено правомірність свого рішення, а отже оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення згідно ч.3 ст.286 КАС України закриттю.

В частині стягнення з відповідача на користь позивачки матеріальної та моральної шкоди суд зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У частині першій статті 1174 ЦК України зазначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Стосовно матеріальної шкоди відшкодування якої заявлено позивачкою, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Позивачка вказує, що вона витрачала грошові кошти на проїзд пов`язаний з розглядом справи, друк заяв, електроенергію тощо.

При цьому жодних доказів на підтвердження понесених нею витрат позивачкою суду не надано.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто, при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Таким чином, моральна шкода має бути доведеною та обґрунтованою, натомість позивачем не надано жодних доказів, що свідчили б про обсяг моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, тобто позивачкою не доведено наявність самої моральної шкоди та причинного зв`язку між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Сам факт визнання протиправними дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди. У кожному випадку позивач повинен обґрунтувати заподіяння йому такої шкоди, зокрема пояснити в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, слід стягнути з Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 72, 77, 242-246, 250, 272, 286, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Приморської районної адміністрації Одеської міської радипро визнання протиправною та скасування постанови, стягнення моральної шкоди та збитків, задовольнити частково.

Постанову Адміністративної комісії Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.06.2023 за № 115 у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1360,00 грн. - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП - закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати за оплату судового збору у розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.) гривень.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю.І.Ковтун