Справа № 520/17718/23
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 серпня 2023 року № 520/17718/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Зінченко А.В.,розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (просп. Богдана Хмельницького, буд. 116А,м. Дніпро,49000, ) про визнання бездіяльності протиправною та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () по відмові ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) в призначенні пенсії за віком.

-скасувати Рішення заступника начальника відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01 березня 2023, про відмову у призначенні пенсії за віком № 14.

-зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області () врахувати страховий стаж період роботи ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) згідно записів трудової книжки (серії) НОМЕР_2 від 07.10.1980 року та трудової книжки колгоспника № НОМЕР_3 від 06.03.1987 року - періоди роботи в колгоспі з 28.02.1986 по 26.05.2000 р. р.;

Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.

Так як ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), 13 березня 2022 року виповнилося 60 років, заявою від 06.03.2023 року про призначення пенсії за віком, позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

У відповідь на її звернення, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, надіслало Рішення від 01 березня 2023 року, про відмову у призначенні пенсії № 14, прийнятим заступником начальника відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яким, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у призначенні ОСОБА_1 , пенсії за віком відповідно до Закону № 1058, відмовило.

Згідно Рішення № 14 про відмову у призначенні пенсії, було встановлено, що згідно з наданими документами, пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 60 років, вік заявника 60 років, необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 30 років. Страховий стаж становить 29 років 3 місяця 13 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви за доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи в колгоспі з 28.02.1986 по 26.05.2000, оскільки відсутні довідки про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві та довідки про перейменування. Для зарахування періодів роботи необхідно надати уточнюючи довідки, видані організаціями на підставі первинних документів. Право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 від 23 до 33 років.

За результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового стажу, згідно записів трудових книжок (серії) НОМЕР_2 від 07.10.1980 року та трудової книжки колгоспника № НОМЕР_3 від 06.03.1987 року, не зараховано періоди роботи в колгоспі з 28.02.1986 по 26.05.2000, оскільки відсутні довідки про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві та довідки про перейменування.

Позивач вважає, що Рішення від 01 березня 2023 року, про відмову у призначенні пенсії № 14, прийнятим заступником начальника відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства , підлягає скасуванню, а тому звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Згідно зі статтею 62 закону «Про пенсійне забезпечення» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи (до 01.01.2004 року) - є трудова книжка.

Порядок заповнення трудових книжок, викладений в Інструкціях ведення трудових книжок працівників, затверджених постановою Держкомпраці від 20.06.1974 № 162 та спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення, від 29.07.1993 № 58.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Отже, записи до трудової книжки повинні відповідати:

-при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні бути проведені у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону;

-усі записи про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення.

-бути виконані акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Запис про звільнення засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою (здебільшого працівником відділу кадрів) та печаткою підприємства або відділу кадрів;

На першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення чи заміни імені або по батькові ініціалами) і дата народження, що відповідають паспорту або свідоцтва про народження.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Крім інших законодавчих актів, п. 1, 3 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається з Рішення № 14 про відмову у призначенні пенсії, до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі з 28.02.1986 по 26.05.2000, оскільки відсутні довідки про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві та довідки про перейменування, чим порушено п.п. 2.11, 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях яка, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162.

Тобто, на думку суду, працівники Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поставили під сумнів не записи у трудовій книжці які підтверджують наявний трудовий стаж позивача, а відсутність довідки про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві та довідки про перейменування, чим порушено п.п. 2.11, 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях яка, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162».

Отже, трудова книжка містить належні записи про період роботи, але є претензії, пов`язані з відсутністю довідок про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві та про перейменування.

Суд зазначає, що на період заповнення цієї трудової книжки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162.

Згідно п. 2.3. вказаної Інструкції (мовою оригіналу) «Все записи в трудовой книжке о приеме на работу, переводе на другую постоянную работу или увольнении, а также о награждениях и поощрениях вносятся администрацией предприятия после издания приказа (распоряжения), но не позднее недельного срока, а при увольнении - в день увольнения и должньї точно соответствовать тексту приказа (распоряжения).

Записи производятся арабскими цифрами (число и месяц двузначньїми) аккуратно, перьевой или шариковой ручкой, чернилами черного, синего или фиолетового цвета».

Отже, як встановлено судом, всі записи у трудовій книжці ОСОБА_1 , яку не врахував орган Пенсійного фонду, виконані відповідно до вказаної Інструкції, не містять неточностей та відповідають нормам діючої на момент його внесення Інструкції.

При цьому, Верховний Суд, у постанові від 24 травня 2018 року по справі № 490/12392/16-а звернув увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Також, у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17 вказано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Отже, так як періоди роботи позивача в колгоспі з 28.02.1986 по 26.05.2000, які записані у трудовій книжці (серії) НОМЕР_2 від 07.10.1980 року та трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_3 від 06.03.1987 року, не зараховані, оскільки відсутні довідки про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві та довідки про перейменування, та які не визнані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідають вимогам Закону, засвідчені підписами уповноважених осіб та містять відповідні печатки, відтак відомості, які зазначені в трудовій книжці свідчать про те, що вона працювала у вказані, у трудовій книжці періоди.

При цьому неналежний порядок заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення мене, мого конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, а неточності в трудовій книжці не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу що дає їй право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Суд вказує, що відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 Закону № 1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України а також інших законів, та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до пунктів 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Положення, закріплені у постанові Кабінету Міністрів України № 637 відповідають приписам статті 62 закону України "Про пенсійне забезпечення" та частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України якими визначено, що основним документом, що підтверджує наявний стаж роботи, є трудова книжка.

За правилами п.п.1.1 п.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від20.06.1974 № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Разом з цим, постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній а пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Крім того, у п.З Порядку зазначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 №1566/11846.

Пунктом 4.3. Порядку № 22-1 встановлено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту З пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Статтею 44 Закону № 1058 встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058 врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () щодо відмови ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) в призначенні пенсії за віком та скасування Рішення заступника начальника відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01 березня 2023, про відмову у призначенні пенсії за віком № 14.

Щодо вимоги ОСОБА_1 зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області () врахувати страховий стаж період роботи ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) згідно записів трудової книжки (серії) НОМЕР_2 від 07.10.1980 року та трудової книжки колгоспника № НОМЕР_3 від 06.03.1987 року - періоди роботи в колгоспі з 28.02.1986 по 26.05.2000 р. р.

З системного аналізу положень ст.2 КАС України в кореспонденції з приписами ст.6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади та ст.8 Конституції України, якою запроваджений принцип верховенства права, слідує, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб`єктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій суб`єкта владних повноважень, а правовим мотивуванням спірного рішення додатковими фактичними підставами, що не відповідає запровадженому ст. 6 Конституції України принципу розподілу державної влади та запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права. При цьому, суд зауважує, що приписи перелічених норм права встановлюють, що суд не має прав перебирати на себе функції органів державної влади, на які законами України покладені певні обов`язки, надані повноваження та віднесені до виключної компетенції такого суб`єкта.

Отже, суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області () врахувати страховий стаж період роботи ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) згідно записів трудової книжки (серії) НОМЕР_2 від 07.10.1980 року та трудової книжки колгоспника № НОМЕР_3 від 06.03.1987 року - періоди роботи в колгоспі з 28.02.1986 по 26.05.2000 р. р. задоволенню не підлягають.

Між тим, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України зазначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Судова влада реалізується шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур (частина перша статті 124 Конституції України, частина друга статті 1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Суд є конституційно визначеним державним інститутом, який правомочний захищати права і свободи людини і громадянина, завданням якого є здійснення правосуддя, забезпечення права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України (стаття 55, розділ VIII Конституції України, стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що судом скасовано рішення відповідача, а тому суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог заявлених позивачем шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.03.2023 р. про призначення пенсії за віком.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, частково підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () щодо відмови ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) в призначенні пенсії за віком.

Скасувати Рішення заступника начальника відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01 березня 2023, про відмову у призначенні пенсії за віком № 14.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.03.2023 року про призначення пенсії за віком.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн.80 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (просп. Богдана Хмельницького, буд. 116А,м. Дніпро, 49000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн.80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Зінченко А.В.