Справа № 200/3073/22
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 серпня 2023 року справа №200/3073/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Гайдара А.В., Компанієць І.Д., розглянув в письмовому провадженні заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про роз`яснення постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у справі за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі № 200/3073/22 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області подано заяву про роз`яснення постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2023 року, з урахування ухвали суду від 18.07.2023 року про виправлення описки, в частині того, на який орган Пенсійного фонду України покладено зобов`язання щодо вчинення дій, а саме, повторного розгляду заяву ОСОБА_2 від 17.11.2021 року про призначення пенсії та зарахування до страхового стажу періодів.

Заяву обгрунтовано тим, що зі змісту постанови апеляційного суду, з урахуванням ухвали суду про виправлення описки, незрозуміло на який орган Пенсійного фонду України покладено зобов`язання повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії та зарахування до страхового стажу періодів роботи.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи заяви, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання (ч. 2 ст. 254 КАС України).

Суд зазначає, що роз`яснення судового рішення за своєю правовою суттю є одним зі способів усунення його недоліків, яке не передбачає виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Незрозумілість судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

Таким чином, необхідність роз`яснення судового рішення пов`язана з незрозумілістю рішення як для сторін, так і для осіб, які уповноважені виконувати відповідне рішення. При цьому, роз`яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки має місце ймовірність неправильного його виконання чи невиконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - задоволено частково.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі № 200/3073/22 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - скасовано в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу та пільгового стажу позивача періоду роботи з 12.02.2001 року по 10.04.2002 року, з 01.04.2021 року по 17.11.2021 року, прийнято нову постанову в цій частині про відмову у задоволенні позову.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі № 200/3073/22 - змінено в мотивувальній частині щодо визнання територіального органу пенсійного фонду, який зобов`язано вчинити певні дії.

Абзац третій резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі № 200/3073/22 - змінено шляхом зазначення пенсійного органу «Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області» замість «Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області».

Абзац четвертий резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі № 200/3073/22 - виключено з тексту рішення.

Абзац п`ятий резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі № 200/3073/22 - змінено шляхом зазначення суми «992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок)» замість «496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок»

При цьому, абзаци з 5 по 13 резолютивної частини рішення вважати абзацами з 4 по 12 відповідно.

В іншій частині рішення суду - залишено без змін. Ухвалою апеляційного суду від 18 липня 2023 року виправлено описку в описовій та мотивувальній частинах постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у справі № 200/3073/22 шляхом доповнення після абзацу наступного змісту: «Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.», доповнити абзацами наступного змісту:

«Щодо незарахування до пільгового стажу періоду роботи з 12.02.2001 року по 10.04.2002 року через перерву в проведенні атестації робочих місць, а саме: попередня атестація була проведена 12.12.1996 року згідно наказу № 2156-К, наступна 11.04.2002 року згідно наказу № 684-к, що, на думку пенсійного органу, суперечить п.4 Порядку № 442.

Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13,62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

За п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набрала чинності з 21.08.1992 року, це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 01.09.1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 1 серпня 1992 року (який набрав чинності 21 серпня 1992 року), атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Суд зазначає, що основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо; особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

За п. 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

За ч. 1 статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Отже, роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

При цьому, держава покладає відповідальність за непроведення атестації та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера.

За ч. 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

В разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №1, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Крім того, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника; контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник, що узгоджується з правовою позицією в постанові Великої Палати Верховного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач 2 при розгляді заяви про призначення пенсії та прийнятті спірного рішення про відмову в призначенні пенсії протиправно не зарахував до пільгового стажу період роботи позивача з 12.02.2001 року по 10.04.2002 року.

Також, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 01.04.2021 року по 17.11.2021 року з таких підстав.

Спірний період не зараховано відповідачем 2 через з несплату страхових внесків підприємством, на якому працював позивач.

За абз. 1 ч. 1, ч. 2, ч. 10 ст. 20 Закону України № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Крім того, страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами. Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних справ.

За ст. 113 Закону № 1058 держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо (ч. 1 статті 16 Закону № 1058).

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 частини другої статті 17 Закону № 1058) незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята статті 20 Закону № 1058).

Згідно ст. 106 Закону України № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату внесків законом покладено на страхувальника.

Отже, відповідач 2 протиправно не зарахував до пільгового стажу позивача період роботи в ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» з 01.04.2021 року по 17.11.2021 року з підстав несплати роботодавцем страхових внесків.».

Абзац другий резолютивної частини постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2023 року викласти в наступній редакції:

«Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі № 200/3073/22 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - скасувати в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути повторно заяву позивача від 17.11.2021 року про призначення пенсії та зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1992 року по 30.06.1993 року, період проходження строкової служби в армії з 17.05.1994 року по 24.05.1996 року, період роботи у колгоспі з 1992 року по 1995 рік та до пільгового стажу період роботи з 12.02.2001 року по 10.04.2002 року, з 01.04.2021 року по 17.11.2021 року, прийняти нову постанову в цій частині про відмову у задоволенні позову до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.».

Апеляційний суд зазначає, що судове рішення в даній справі є цілком зрозумілим за змістом, не викликає неоднозначного тлумачення та не потребує роз`яснення, резолютивна частина рішення суду повністю узгоджується із вимогами КАС України, в зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення даної заяви.

Крім того, за змістом постанови апеляційного суду від 17.07.2023 року вбачається, що саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області покладено зобов`язання виконати рішення суду, а саме зобов`язання розглянути повторно заяву позивача від 17.11.2021 року про призначення пенсії та зарахувати до страхового та пільгового стажу відповідні періоди трудової діяльності позивача, оскільки у задоволені позову до відповідача - ГУПФУ в Донецькій області відмовлено в повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про роз`яснення постанови апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 241, 248, 254, 311, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про роз`яснення постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у справі № 200/3073/22 - відмовити.

Повний текст ухвали складений та підписаний 29 серпня 2023 року.

Ухвала суду набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць