Справа № 300/2348/23
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" серпня 2023 р. справа № 300/2348/23
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Тимощук О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області
про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,
ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) 01.05.2023 звернулася в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також - відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), у якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних з підтвердженням стажу для призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.12.2022 (протокол №4) про відмову ОСОБА_1 в підтвердженні стажу роботи показаннями свідків;
- зобов`язати відповідача підтвердити стаж роботи ОСОБА_1 показаннями свідків за період з 22.09.1987 по 26.04.1988 та з 24.05.1988 по 13.03.1991 у ВАТ «Вар`єганнафта».
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до правил, встановлених статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України) (а.с.48-49).
Пунктом 4 резолютивної частини цієї ухвали витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області належним чином оформлений вичерпний перелік доказів, взятих за основу при прийнятті рішення про відмову в підтвердженні стажу роботи показаннями свідків, оформленого протоколом №4 від 27.12.2022.
На виконання вимог ухвали суду від 08.05.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області долучено матеріали Комісії з розгляду питань, пов`язаних з підтвердженням стажу для призначення пенсій щодо ОСОБА_1 (а.с. 56-114).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
Із метою встановлення страхового стажу в зв`язку з відсутністю трудової книжки ОСОБА_1 02.11.2022 звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про підтвердження стажу роботи, в якій вказала, що разом з нею працювали та можуть підтвердити її періоди роботи свідки ОСОБА_2 , який працював у Вар`єганському управлінні бурових робіт м.Радужне в період з 10.08.1981 по 09.06.1986 та з 19.06.1986 по 24.03.1995, а також ОСОБА_3 , який працював у Вар`єганському управлінні бурових робіт м.Радужне в період з 22.09.1987 по 26.04.1988, з 24.05.1988 по 13.03.1991, з 14.03.1991 по 23.04.1994, з 11.06.1996 по 23.08.1996 (а.с. 10-11).
Згідно з витягом з протоколу №4 Комісії з розгляду питань, пов`язаних з підтвердженням стажу для призначення пенсій від 27.12.2022 вирішено відмовити в підтвердженні стажу роботи ОСОБА_1 за показами свідків, у зв`язку з тим, що наявна довідка, що частково підтверджує періоди роботи свідка ОСОБА_3 , видана дочірним ВАТ Вар`єганнафтогазбуд 28.12.2010 (після 13.02.1998, коли сталась пожежа), тобто має місце часткове збереження документів, що підтверджують періоди роботи, а також у зв`язку з наявністю родинних зв`язків заявниці ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 (а.с. 8-9).
Не погоджуючись із відмовою відповідача в підтвердженні стажу роботи показаннями свідків, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується приписами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також бере до уваги положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення (надалі, також - Закон №1788) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі, також - Закон №1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Частиною 1 зазначеної статті визначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.
Відповідно до приписів статті 26 Закону №1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Частинами 1, 2, 4 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За змістом статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Відповідно одо пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
Пунктом 2 Порядку №637 передбачено, що у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з пунктом 17 Порядку №63, за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
Також пунктом 18 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Тобто підтвердження трудового стажу на підставі показів свідків можливо у випадку відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості їх отримання.
Сторонами не заперечується, що первинний документ для підтвердження стажу роботи позивача - трудова книжка з записами про спірні періоди роботи у ВАТ «Вар`єганнафта», відсутня.
При цьому, відповідно до довідки ВАТ «Вар`єганнафта» №02-4/46-812 від 18.10.2012, відсутня можливість видати довідку про трудову діяльність ОСОБА_1 за період роботи з 10.08.1981 по 09.06.1986, з 19.06.1986 по 23.08.1996 у зв`язку з тим, що документи, які містять вказані дані, були втрачені в результаті пожежі в адміністративно-побутовій будівлі товариства, яка мала місце 13.02.1998 (а.с. 24).
Також відповідно до довідки №1 від 16.01.2003 Установи «Загін державної протипожежної служби №13» Управління державної протипожежної служби Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області МНС росії, 13.02.1998 трапилася пожежа в адміністративно-побутовому корпусі ВАТ «Вар`єганнафта». У результаті пожежі будівля адміністративно-побутового корпусу знищена повністю (а.с. 25).
Із метою встановлення страхового стажу у зв`язку з відсутністю трудової книжки ОСОБА_1 02.11.2022 звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про підтвердження стажу роботи свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 10-11).
Так, відповідно до відомостей до протоколу опитування свідків від 02.11.2022 №2 заявник ОСОБА_1 повідомила, що вона після закінчення Дрогобицького нафтового технікуму поїхала по направленню працювати у ВАТ «Вар`єганнафта», що свідчить підтвердження прибуття на роботу, згідно якого вона мала відпрацювати 3 роки. Також повідомила, що дійсно працювала у ВАТ «Вар`єганнафта» з 10.08.1981 по 09.06.1986 та з 19.06.1986 по 23.08.1996 оператором видобутку нафти і газу, проте трудову книжку втрачено у зв`язку з переїздом до м.Івано-Франківська. Окрім цього, зазначила, що витребувати уточнюючі документи не має можливості, оскільки документи до архіву установи ВАТ «Вар`єганнафта» на зберігання не надходили, втрачені у зв`язку з пожежею (а.с. 82-83).
Також згідно вкладки до протоколу опитування свідка ОСОБА_3 , останній повідомив, що дійсно за періоди спільної роботи з 22.09.1987 по 26.04.1988, з 24.05.1988 по 13.03.1991, з 14.03.991 по 23.04.1994 та з 11.06.1996 по 23.08.1996 працював у Вар`єганському управлінні бурових робіт м.Радужне РФ разом з ОСОБА_1 , яка в цей час працювала оператором та технологом з видобутку нафти і газу (а.с. 60).
Згідно з даними вкладки до протоколу опитування свідка ОСОБА_2 , останній повідомив, що дійсно за періоди спільної роботи з 10.08.1981 по 09.06.1986 та з 19.06.1986 по 24.03.1995 працював у Вар`єганському управлінні бурових робіт м.Радужне РФ разом з ОСОБА_1 , яка в цей час працювала оператором з видобутку нафти і газу (а.с. 61).
Періоди роботи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , вказані ними при опитуванні, підтверджуються записами належних їм трудових книжок серії НОМЕР_1 від 18.02.1983 (записи №№11-25) та від 21.07.1972 і від 06.02.1989 (записи №№14-15; аркуші 18-23 трудової книжки від 06.02.1989), відповідно (а.с. 103-107; 97-100, 101-102).
Водночас, як вбачається зі змісту спірного протоколу №4 Комісії з розгляду питань, пов`язаних з підтвердженням стажу для призначення пенсій від 27.12.2022, вирішено відмовити в підтвердженні стажу роботи ОСОБА_1 за показами свідків, у зв`язку з тим, що наявна довідка, що частково підтверджує періоди роботи свідка ОСОБА_3 , видана дочірним ВАТ Вар`єганнафтогазбуд 28.12.2010 (після 13.02.1998, коли сталась пожежа), тобто має місце часткове збереження документів, що підтверджують періоди роботи, а також наявність родинних зв`язків заявниці ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 (а.с. 8-9).
Однак суд не погоджується з такими мотивами відмови відповідача у підтверджені стажу роботи позивача на підставі показань свідків, виходячи з наступного.
Зі змісту проаналізованих вище норм Порядку №637 вбачається, що такий Порядок не містить жодних застережень щодо неможливості підтвердження стажу роботи на підставі показань свідків, які є родичами заявника.
Також жодної норми, яка б забороняла можливість надання показів свідками, які є родичами заявника, про спільні періоди роботи для підтвердження страхового стажу не вказано відповідачем і у спірному рішенні (протоколі) та не наведено представником ГУ ПФУ в Івано-Франківській області у поданому відзиві на позов.
Водночас, наявність родинних відносин між заявником та свідками жодним чином не звільняє від обов`язку свідка давати правдиві свідчення та не звільняє від кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві свідченння.
Також підозри відповідача щодо ймовірного часткового збереження після пожежі документів про періоди роботи позивача у ВАТ «Вар`єганнафта» спростовуються довідкою зазначеного товариства №02-4/46-812 від 18.10.2012, відповідно до якої відсутня можливість видати довідку про трудову діяльність ОСОБА_1 за період роботи з 10.08.1981 по 09.06.1986, з 19.06.1989 по 23.08.1996 у зв`язку з тим, що документи, які містять вказані дані, були втрачені в результаті пожежі в адміністративно-побутовій будівлі товариства, яка мала місце 13.02.1998 (а.с. 24, 25).
Довідка ж про періоди роботи у ВАТ «Вар`єганнафта» свідка ОСОБА_3 , видана не ВАТ «Вар`єганнафта», а дочірнім відкритим акціонерним товариством «Вар`єганнафта» та не підтверджує інформацію щодо збереження документів про періоди роботи ОСОБА_1 у ВАТ «Вар`єганнафта» (а.с.114).
Окрім цього, суд звертає увагу, що на теперішній момент отримання будь-якої додаткової інформації щодо збереження документів або отримання довідок про періоди роботи ОСОБА_1 у ВАТ «Вар`єганнафта», яке знаходиться на території росії, є неможливим , оскільки з 24 лютого 2022 року у відповідь на акт збройної агресії російської федерації проти України, Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з росією відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року.
Водночас, суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.
Також суд зазначає таке: Європейський суд з прав людини (надалі по тексту також - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція) з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Таким чином, оскільки трудова книжка про періоди роботи ОСОБА_1 у ВАТ «Вар`єганнафта» відсутня, а отримати інші документи про наявний стаж роботи немає можливості у зв`язку із їх втратою в результаті пожежі в адміністративно-побутовій будівлі товариства, яка мала місце 13.02.1998, стаж роботи, який дає право на пенсію, підлягає встановленню на підставі показань не менше двох свідків, які знали позивача по спільній роботі на одному підприємстві.
У даному випадку такі показання дали свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , періоди роботи у ВАТ «Вар`єганнафта» яких співпадає зі спірними періодами роботи ОСОБА_1 у зазначеному товаристві.
При цьому, як зазначалося судом вище, відповідачем безпідставно не підтверджено спірний стаж роботи показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Водночас, відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 форми РС-право, позивачу, серед іншого, зараховано до страхового стажу період з 21.10.1986 по 20.10.1989 як період догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, а тому спірний період, який співпадає із зазначеним не може бути зарахований повторно (а.с. 13).
Із урахуванням викладеного, слід визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних з підтвердженням стажу для призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.12.2022 (протокол №4) в частині відмови у підтвердженні стажу роботи ОСОБА_1 у ВАТ «Вар`єганнафта» у період з 21.10.1989 по 13.03.1991 показаннями свідків.
Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача підтвердити стаж роботи ОСОБА_1 у ВАТ «Вар`єганнафта» у період з 21.10.1989 по 13.03.1991 показаннями свідків, суд зазначає таке.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
При цьому, адміністративний суд з урахуванням фактичних обставин зобов`язаний здійснити ефективний захист порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Аналіз зазначених норм у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.
Із огляду на проаналізовані норми законодавства, оцінюючи в сукупності встановлені обставини, суд дійшов висновку, що для захисту порушених прав позивача слід зобов`язати відповідача підтвердити стаж роботи ОСОБА_1 у ВАТ «Вар`єганнафта» у період з 21.10.1989 по 13.03.1991 показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Наявним в матеріалах справи платіжним документом підтверджується сплата ОСОБА_1 24.04.2023 судового збору у розмірі 1 073,60 грн (а.с.7).
Доказів понесення сторонами будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, відтак, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача частина сплаченої нею суми судового збору в розмірі 536,80 грн, що пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних з підтвердженням стажу для призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.12.2022 (протокол №4) в частині відмови у підтвердженні стажу роботи ОСОБА_1 у ВАТ «Вар`єганнафта» у період з 21.10.1989 по 13.03.1991 показаннями свідків.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області підтвердити стаж роботи ОСОБА_1 у ВАТ «Вар`єганнафта» у період з 21.10.1989 по 13.03.1991 показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 20551088) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, адреса: вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018, .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.