Справа № 540/708/22
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/708/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати компенсації за невикористані дні відпустки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області, у якій просить: стягнути з Головного управління ДСНС України у Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2015-2019 роки при звільненні в розмірі 94952,66 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідач, вплативши несвоєчасно 20.01.2022 компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки, не виплатив, в порушення ст. 117 КЗпП України, середній заробіток за затримку повного розрахунку.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 року №11/0/9-22 Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської областей), змінено територіальну підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду, та визначено територіальну підсудність справ Одеському окружному адміністративному суду.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2023 року, зазначена справа передана на розгляд судді Андрухіву В.В.

Ухвалою від 20 лютого 2023 року прийнято до провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати компенсації за невикористані дні відпустки. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 16.08.2023 року у відповідача витребувано додаткові докази.

18.03.2023 року відповідач надіслав до суду поштою відзив на позовну заяву (надійшов до суду 20.03.2023), відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що умови виплати середнього заробітку за час затримки виплати компенсації/індексації за невикористані дні основних відпусток за минулі роки зазначеними нормативними актами не передбачені. Отже, дії Головного управління не суперечать нормам діючого законодавства, які не зобов`язують його виплачувати будь-якій особі будь-які нарахування, які не визначені нормами спеціальних законів.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що наказом ДСНС України № 530 від 31.12.2020 року ОСОБА_1 звільнено зі служби.

Наказом ГУ ДСНС України у Херсонській області (по особовому складу) від 31.12.2020 року № 337 позивача виключено з кадрів та усіх видів забезпечення ГУ ДСНС України у Херсонській області 31.12.2020 року.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 09.11.2021 року у справі №540/5811/21, залишеним без змін Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2015-2019 роки. Стягнуто з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2015-2019 роки в розмірі 160377,24 грн., з відрахуванням з неї податків, зборів та обов`язкових платежів.

На виконання вказаного судового рішення Головним управлінням ДСНС України у Херсонській області нараховано позивачу компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2015-2019 роки в розмірі 160377,24 грн., та з урахуванням утримання належних до сплати податків і зборів 20.01.2022 року на картковий рахунок позивача перераховано кошти у розмірі 157971,58 гривень. Вказане підтверджується довідкою відповідача, наданою на вимогу суду.

Позивач вважає бездіяльність відповідача з ненарахування йому середнього заробітку за час затримки виплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2015-2019 роки при звільненні протиправною та за захистом своїх прав звернувся до суду.

Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

За приписами статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній на момент звільнення позивача) визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з частиною другою статті 117 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній на момент звільнення позивача) при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, непроведення з вини уповноваженого органу розрахунку з працівником у строк, передбачений статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати (зокрема, індексації та компенсації відпустки) роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме: виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Водночас, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Для розрахунку суми середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні судом враховується сума середньоденного грошового забезпечення позивача, кількість днів затримки, а також частка виплаченої суми позивачу в порівнянні із сумою, яка була виплачена під час звільнення позивача із служби.

Вирішуючи питання щодо розміру суми компенсації середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні у спірних правовідносинах, суд застосовує принцип співмірності, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 18.07.2018 у справі №825/325/16, від 30.11.2020 у справі №480/3105/19.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 Кодексу законів про працю України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця (постанова від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц).

Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 Кодексу законів про працю України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц).

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати наступне (пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц):

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

За таких обставин, необхідно застосувати критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звільнений 31.12.2020 року, остаточний розрахунок з ним проведено 20.01.2022 року.

Днем звільнення є 31.12.2020 року, тому розрахунок з позивачем мав бути проведений 31.12.2020 року.

Тому період затримки розрахунку при звільненні з 01.01.2021 року (включно) по 20.01.2022 року (включно) складає 385 календарних днів.

Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати. Так, відповідно до п. 2 вказаного Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Оскільки позивач звільнений у грудні 2020 року, двома повними календарними місяцями роботи, що передують звільненню позивача, є жовтень та листопад 2020 року. Згідно довідки відповідача про грошове забезпечення позивача, наданої на вимогу суду, у жовтні 2020 року позивачу нараховано грошове забезпечення в розмірі 41739,49 грн., в листопаді 2020 року у розмірі 41739,49 грн.

Відповідно до п.8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом

множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відтак, середньоденний розмір грошового забезпечення позивача складає (41739,49 грн. + 41739,49 грн.) / 61 день = 1368,51 грн. Згідно п.5 розділу 1 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 20 липня 2018 року № 623 (Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту), розрахунок середньоденного грошового забезпечення здійснений по відношенню до кількості календарних днів.

Загальний розмір середнього заробітку за час затримки відповідно складає 526876,35 грн. (1368,51 грн. х 385 днів = 526876,35 грн.).

При звільненні позивачу виплачено грошове забезпечення за грудень 2020 року в розмірі 41747,01 грн.

Також позивачу донараховано та виплачено в січні 2020 року суму розрахунку 60885,51 грн. (надбавка за службу в умовах режимних обмежень 910,63 грн., компенсація відпустки 46234,88 грн., премія 13740 грн.), що підтверджується довідкою № 6601-6801/07 від 30.12.2021 року.

Згідно наданої відповідачем інформації про нарахування та отримання позивачем одноразової грошової допомоги при звільненні, позивачу нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 845231,40 грн., яка була виплачена позивачу частинами у лютому 2021 року (23.02.2021 нараховано 780213,60 грн., перераховано на картковий рахунок 768510,40 грн.) та квітні 2021 року (24.04.2021 нараховано 65017,80 грн., перераховано на картковий рахунок 64042,53 грн.), з відрахуванням з вказаної суми податків і зборів.

Остаточний розрахунок з позивачем проведено 20.01.2022 року в день виплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2015-2019 роки в розмірі 160377,24 грн. (з відрахуванням податків і зборів), на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09.11.2021 року, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2021 року.

Таким чином, разом розмір належних позивачу при звільненні сум склав 1108241,16 грн. (41747,01 грн. + 60885,51 грн. + 845231,40 грн. + 160377,24 грн. = 1108241,16 грн.) Вказана сума складає 100% належного позивачу розрахунку при звільненні.

Вимоги позивача ґрунтуються на тому, що йому несвоєчасно виплачено суму компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2015-2019 роки в розмірі 160377,24 грн. Тому в межах заявлених позовних вимог та доводів позивача, застосовуючи принцип пропорційності, суд враховує саме цю суму як сплачену несвоєчасно, для обрахунку середнього заробітку, що належить стягнути на користь позивача.

Розмір несвоєчасно сплачених належних позивачу при звільненні сум складає 14,47% від загального розміру належних сум при звільненні (160377,24 грн./1108241,16 грн.*100% = 14,47%).

Розрахований відповідно до приписів Постанови КМ України № 100 від 08.12.1995 року середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні складає 526876,35 грн.

Враховуючи пропорційність, запропоновану Верховним Судом у постанові від 30.11.2020 року у справі № 480/3105/19, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає виплаті на користь позивача, складає 76239,01 грн. (14,47% від 526876,35 грн.).

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах.

Натомість позивач довів правомірність своїх вимог, які, з урахуванням доводів суду та викладених вище розрахунків, слід задовольнити частково.

Судові витрати позивачем не понесені, а тому розподілу між сторонами не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області (адреса: вул. Моложіжна, буд.6, м. Херсон, 73000, ) задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління ДСНС України у Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2015-2019 роки при звільненні в розмірі 76239,01 грн. (сімдесят шість тисяч двісті тридцять дев`ять гривень 01 копійка).

У задоволенні решти позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів