Справа № 440/6711/23
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2023-08-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м. ПолтаваСправа №440/6711/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

Позовні вимоги:

визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 01.05.2023 №191358.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.05.2023 відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач під час проведення перевірки транспортного засобу дійшов помилкових висновків про порушення законодавства про автомобільний транспорт та безпідставно виніс оскаржувану постанову.

На момент перевірки, оформленої актом про проведення перевірки №252485 від 29.03.2023, таблиця вартості проїзду знаходилась в транспортному засобі, на якому здійснювались пасажирські перевезення, а саме: РУТА, ДНЗ НОМЕР_1 , в місці, спеціально обладнаному для ознайомлення пасажирів, в тому числі й зі зазначенням вартості проїзду. Представник відповідача не заходив в автобус та не вимагав (не пропонував) водію надати для перевірки таблицю вартості проїзду. Матеріали справи про порушення законодавства України про автомобільний транспорт (постанова №191358 від 01.05.2023), в тому числі і відео-матеріали, виготовлені співробітником відповідача за допомогою технічних пристроїв, не містять доказів проведення фактичної перевірки документів, не містять доказів ненадання відповідних документів на вимогу співробітника відповідача чи доказів відсутності таблиці вартості проїзду. Відео містить лише процес написання акту про перевірку співробітником відповідача в службовому авто Укртрансбезпеки, який паралельно розповідав водію про необхідність внесення транспортного засобу в базу системи "Шлях". Позивач наголошував, що водію не було запропоновано надати документи чи пояснення.

Крім того, позивач наполягав на тому, що внесення транспортного засобу до інформаційної системи "Шлях" ліцензійними умовами не вимагається.

31.07.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача проти позову заперечувала, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вважала оскаржувану постанову обґрунтованою та законною, оскільки 29.03.2023 в ході проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) регулярних пасажирських перевезень за маршрутом Полтава-Машівка щодо транспортного засобу марки Рута, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить та використовується для здійснення перевезень ФОП ОСОБА_1 , було виявлено порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону №2344-ІІІ, а саме відсутня таблиця вартості проїзду. Вказувала, що в обґрунтування правомірності позовних вимог та на підтвердження наявності у перевізника всіх необхідних для здійснення перевезень пасажирів документів позивач зазначав про те, що в день проведення перевірки таблиця вартості проїзду знаходилась в транспортному засобі, на якому здійснювались пасажирські перевезення, а саме Рута, державний номерний знак НОМЕР_1 , в місці, спеціально обладнаному для ознайомлення пасажирів, в тому числі і з вартістю проїзду. На підтвердження цього позивач до позовної заяви додав фото салону транспортного засобу з ймовірно розміщеною таблицею вартості проїзду (якість фотокопії, долученої до примірника позовної заяви відповідача, не дає можливості точно ідентифікувати відображений на ній документ).

Представник відповідача стверджувала, що з наданої позивачем фотографії нібито наявності на стенді транспортного засобу копії таблиці вартості проїзду неможливо встановити дату та час виготовлення даного фотознімку та в якому саме транспортному засобі він виготовлений (Рута НОМЕР_1 чи інший), що жодним чином не спростовує відсутність відповідного документа на момент проведення перевірки та не виключає ймовірного його розміщення в салоні транспортного засобу уже після проведення перевірки з метою усунення виявленого порушення.

Так само, з доданого зображення, всупереч вимогам Порядку №278, неможливо встановити наявність затвердження ймовірної таблиці вартості проїзду перевізником.

Відтак, на думку представника відповідача, зазначений фотознімок жодним чином не спростовує факт вчиненого порушення та не може братися судом до уваги в якості належного та допустимого доказу відсутності порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час розгляду та вирішення даної справи.

В частині доводів позивача про нібито відсутність в матеріалах справи доказів фактичної перевірки документів, доказів ненадання відповідних документів на вимогу співробітника відповідача чи доказів відсутності таблиці вартості проїзду з огляду на те, що представник відповідача нібито не заходив в автобус та не вимагав (не пропонував) водію надати для перевірки таблицю вартості проїзду - представник відповідача зауважувала, що положення Порядку №1567 не передбачають обов`язку посадових осіб Укртрансбезпеки під час здійснення документального контролю в рамках проведення рейдових перевірок перебувати всередині транспортного засобу, що перевіряється. Натомість, чинним законодавством чітко передбачено імперативний обов`язок водія транспортного засобу мати в наявності та надати для перевірки обов`язкові для здійснення перевезень документи, у тому числі таблицю вартості проїзду.

В свою чергу, з наявних матеріалів справи (зокрема, з відеозапису процесу перевірки) чітко вбачається неодноразове звернення інспектора під час проведення перевірки до водія транспортного засобу щодо наявності таблиці вартості проїзду та надання її для перевірки. Водієм було повідомлено про наявність такої таблиці в іншому транспортному засобі, чим безпосередньо підтверджено її відсутність на момент проведення перевірки в транспортному засобі Рута НОМЕР_1 .

Відтак, зазначені вище доводи позивача не відповідають фактичним обставинам справи та повністю спростовуються наявними матеріалами справи.

Також представник відповідача зауважувала, що з матеріалів проведення перевірки абсолютно точно вбачається чітка відмова водія від надання письмових пояснень/заперечень та підписання акту проведення перевірки, про що посадовими особами відповідно до вимог пункту 22 Порядку №1567 зроблено відповідну відмітку в акті.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом

29.03.2023 на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №008191 від 27.03.2023 посадовими особами відповідача було проведено перевірку додержання суб`єктами господарювання вимог законодавства про автомобільний транспорт, за результатами якої встановлено порушення перевізником ОСОБА_1 вимог законодавства про автомобільний транспорт, про що складено відповідний Акт проведення перевірки №252485 від 29.03.2023.

За змістом Акту проведення перевірки №252485 від 29.03.2023, посадовою особою виявлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме "надання послуг з перевезення пасажирів на приміському маршруті Машівка-Полтава, при цьому у водія на момент проведення перевірки відсутні документи, визначені статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме таблиця вартості проїзду", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ надання послуг з пасажирських перевезень за відсутності на момент перевірки документів, визначених статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Водій транспортного засобу зі змістом акту проведення перевірки та суттю виявленого порушення був ознайомлений, про що свідчить відеозапис перевірки (частина друга), наданий відповідачем, однак від підпису та надання пояснень/заперечень відмовився, про що посадовими особами відповідача зроблено відповідну відмітку в акті.

Відповідачем 18.04.2023 на адресу позивача АДРЕСА_1 , яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, та підтверджена Позивачем в позовній заяві, рекомендованим листом №535 було направлено повідомлення за вих. №25357/34/24-23 від 18.04.2023 про призначення розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 01.05.2023 та необхідність з`явитися до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області для участі у розгляді справи та надання пояснень.

Згідно даних сервісу відстеження поштових відправлень офіційного веб-сайту оператора поштового зв`язку АТ "Укрпошта" (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) поштове відправлення №535 отримано позивачем 04.05.2023.

На розгляд справи позивач у призначені дату та час не з`явився, жодних пояснень/заперечень щодо виявленого порушення та притягнення до відповідальності не надав.

За результатами розгляду справи 01.05.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області винесено постанову №191358 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн за перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Позивач не погодився з винесеною постановою та оскаржив її до суду.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 (надалі - Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" від 8 листопада 2006 №1567 (надалі також - Порядок №1576) визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Відповідно до пункту 12 Порядку №1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Згідно з пунктами 13 та 14 Порядку №1567 графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку №1567, визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктами 20, 21 Порядку №1567 передбачено, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Пунктом 25 Порядку №1567 визначено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до пунктів 26, 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Відповідно до статті 39 Закону №2344-III, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;

для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

Згідно з абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Висновки щодо правозастосування

Позивач у позовній заяві стверджував, що рішення про накладення штрафу є, на його думку, протиправним, оскільки:

1) таблиця вартості проїзду знаходилась в транспортному засобі, на якому здійснювались пасажирські перевезення, а саме: РУТА, ДНЗ НОМЕР_1 , в місці, спеціально обладнаному для ознайомлення пасажирів, в тому числі і зі зазначенням вартості проїзду;

2) представник відповідача не заходив в автобус та не вимагав, (не пропонував) водію надати для перевірки таблицю вартості проїзду. Відео-матеріали, виготовлені співробітником відповідача за допомогою технічних пристроїв, не містять доказів проведення фактичної перевірки документів, не містять доказів ненадання відповідних документів на вимогу співробітника відповідача чи доказів відсутності таблиці вартості проїзду;

3) водію не було запропоновано надати документи чи пояснення

4) внесення транспортного засобу до інформаційної системи "Шлях" ліцензійними умовами не вимагається.

Надалі суд наводить свої міркування щодо зазначених груп аргументів окремо.

Позивач не заперечував того, що є автомобільним перевізником, та зазначав, що має діючий дозвіл, діючий та затверджений розклад руху, схему маршруту "Полтава-Машівка" та таблицю вартості проїзду.

Статтею 40 Закону №2344-III визначено, що водій автобуса зобов`язаний мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством.

Відповідно до абзацу 2 пункту 13 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 №176 (далі Правила №176), умови регулярних та регулярних спеціальних перевезень зазначаються у паспорті маршруту.

Відповідно до положень пункту 2.1 Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.05.2010 №278 (далі Порядок №278) паспорт маршруту включає, серед іншого, таблицю вартості проїзду, затверджену перевізником (для регулярних перевезень).

Так, відповідно до пункту 2.6 вказаного нормативного акту таблиця вартості проїзду для регулярних приміських, міжміських маршрутів містить інформацію щодо вартості проїзду (перевезення багажу) між зупинками, призначеними для посадки та висадки пасажирів згідно з розкладом руху автобусів на маршруті.

За змістом пункту 1.3 Порядку №278 автомобільний перевізник повинен забезпечити:

водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, - таблицею вартості проїзду (крім міських перевезень), схемою маршруту та копією затвердженого організатором перевезень розкладу руху;

водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних спеціальних перевезень, - примірником паспорта маршруту з позначкою "В" (пункт 1.3 Порядку №278).

Таким чином, нормами чинного законодавства чітко передбачено обов`язок автомобільного перевізника із забезпечення, а водія пред`явлення для перевірки відповідних обов`язкових документів для здійснення перевезень пасажирів та/або вантажів. Відсутність вказаних документів та/або ненадання їх для перевірки є порушенням вимог законодавства про автомобільний транспорт та є підставою для притягнення перевізника до відповідальності.

До позовної заяви позивачем надано, зокрема, фото салону автомобіля, у якому розміщена таблиця вартості проїзду, однак приписи статті 39 Закону №2344-III зобов`язують автомобільних перевізників, водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, зокрема, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України. Надання позивачем до суду таких документів не спростовує того факту, що на момент проведення перевірки у водія вони були відсутні, або, принаймні, не були надані перевіряючій особі, що має наслідком відповідальність згідно статті 60 Закону №2344-III.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 липня 2018 року по справі №802/1836/17-а (пункт 26).

Крім того, суд погоджується з доводами представника відповідача, що фотографії наявності на стенді транспортного засобу копії таблиці вартості проїзду не свідчать про її наявність станом на дату перевірки.

На противагу доводам позивача про те, що представник відповідача не заходив в автобус та не вимагав (не пропонував) водію надати для перевірки таблицю вартості проїзду, а відеоматеріали не містять доказів проведення фактичної перевірки документів, не містять доказів ненадання відповідних документів на вимогу співробітника відповідача чи доказів відсутності таблиці вартості проїзду, суд зазначає таке.

Судом досліджені відеоматеріали, надані сторонами.

У відеоматеріалах, наданих позивачем, міститься лише друга частина відеозапису проведення перевірки. Натомість, відеоматеріали, надані стороною відповідача, складаються з двох файлів відеозаписів.

Так, на 10 хвилині першої частини відеозапису перевірки інспектор запропонував водію надати таблицю вартості проїзду, однак водій повідомив інспектору про її відсутність.

З огляду на викладене, досліджений судом відеозапис перевірки, наданий відповідачем, спростовує твердження позивача про обставини перевірки транспортного засобу.

Крім того, відеозаписом підтверджено пропозицію інспектора надати водію пояснення, заперечення, ознайомитися з Актом. Водію зачитано акт перевірки, у випадку наявності таблиці вартості проїзду в салоні, водій мав змогу написати свої заперечення в Акті або надати таблицю інспектору.

Підсумовуючи наведене, суд погоджується з висновками відповідача про порушення позивачем Закону №2344-III, які виявлені у Акті перевірки від 29.03.2023, і як наслідок, суд вважає правомірною постанову №191358 від 01.05.2023.

Абзацом третім частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, суд не надає правову оцінку доводам позивача про те, що внесення транспортного засобу до інформаційної системи "Шлях" ліцензійними умовами не вимагається, оскільки за зазначене порушення позивача не притягнуто до відповідальності спірною постановою.

Враховуючи встановлені при розгляді справи обставини, суд приходить до висновку про те, що доводи позивача взагалі не спростовують факту відсутності у водія на момент перевірки таблиці вартості проїзду, тому оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 01.05.2023 №191358 є такою, що відповідає встановленим обставинам справи та вимогам чинного законодавства про автомобільний транспорт, а тому підстави для її скасування відсутні.

З огляду на досліджені докази в їх сукупності суд встановив, що з боку відповідача повністю доведено законність та обґрунтованість прийнятого ним акту індивідуальної дії.

Отже, враховуючи відсутність протиправності у діях відповідача під час винесення постанови, підстави для задоволення позову відсутні.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, 14, м. Київ 135, 03135, ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков