Справа № 140/8643/22
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/8643/22 пров. № А/857/6983/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року (суддя Денисюк Р.С., м.Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ковельської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Підприємство теплових мереж "Ковельтепло", Акціонерне товариство оператор газорозподільчої системи "Волиньгаз" про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у грудні 2022 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Ковельської міської ради, в якому просила: зобов`язати розглянути на засідання постійної діючої комісії по розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення і ГПВ при Виконавчому комітеті Ковельської міської ради звернення ОСОБА_1 дозволу на узаконення відключення квартири АДРЕСА_1 від мережі централізованого опалення і облаштування автономної системи опалення та надати рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є власником квартири АДРЕСА_1 та є споживачем послуг ПТМ ІНФОРМАЦІЯ_1 . Якість послуг, які надаються даною третьою особою її не влаштовувала, у зв`язку з чим вона неодноразово зверталась із заявами до відповідача про надання дозволу на відключення квартири від мережі централізованого теплозабезпечення. 03.07.2022 отримала відповідь від Ковельської міської ради про те, що оскільки в будинку по АДРЕСА_2 в якому знаходиться її квартира 1% відключено від мережі центрального опалення, то її звернення щодо надання дозволу на відключення від ЦО залишається без розгляду по суті та не передається на розгляд комісії. Позивач не погоджується із цим та вважає, що такі дії не відповідають нормам чинного законодавства. Зокрема вказує на те, що її квартира вже давно відключена від центрального опалення та зазначає про наявну технічну можливість на від`єднання її квартири від загальної мережі теплопостачання. З цих підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що відключення від мереж централізованого теплопостачання окремих квартир (після 09.12.2007), а також відключення будинків без урахування оптимізованої схеми теплопостачання є порушенням вимог чинного законодавства, так як відключення здійснено до 09.12.2007, то позивач вважає, що не порушила вимог чинного законодавства.

Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.11).

01.08.2008 між позивачем та ПТМ Ковельтепло укладено договір про відпуск теплової енергії даної квартири (а.с. 17).

Постійно діючою комісією по розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від ЦО і ГВП протоколом від 01.08.2011 (а.с.19), протоколом № 3 у листопаді 2017 року (а.с.3), протоколами 3/1 від 28.01.2019 (а.с.24), № 9/1 від 03.2019 (а.с.26) позивачу було відмовлено в надані дозволу на відключення квартири АДРЕСА_3 від мереж централізованого опалення та облаштування автономної систем опалення.

Підстави відмови визначені п.2.2.2. та п.2.1 Порядків № 4 та №169.

Про прийняті рішення позивача повідомлено листами (а.с.18, 20, 21, 23, 25).

08.12.2021 актом №157 зафіксовано відключення від систем газопостачання даної квартири (а.с.27).

03.07.2022 за вих П-514 відповідач повідомив позивача, що її звернення щодо надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення у вказаній квартирі розглянуто. З посиланням на Порядок № 169 роз`яснено за яких умов можливе від`єднання квартири від централізованого палення. Зазначено, що у даному будинку 1% від загальної кількості квартир відключено від мереж централізованого опалення. Тому звернення щодо надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення залишається без розгляду по суті та не передається для розгляду постійно діючій комісії з питань щодо відключення споживачів від ЦО та ГВП. Одночасно роз`яснено, за дотримання яких умов таке відключення є можливим (а.с.40).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що на даний час будь-яких рішень, дій чи бездіяльності, які б порушували права, свободи чи інтереси позивача, що потребують судового захисту, відповідачем не приймалося та не вчинялося.

Відповідно до статті 24 Закону України від 02.06.2005 № 2633-IV Про теплопостачання споживач теплової енергії має право, зокрема, на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Преамбулою Закону України Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 №2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII) визначено, що він регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Частиною 1 статті 2 даного закону визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Абзацом 1 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2189-VIII визначено, що у багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності цим Законом не менш як половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж (систем), не зобов`язані, але мають право виключно за власним рішенням у встановленому порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії (далі Правила).

Пунктом 14 Правил визначено, що відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) здійснюється за рішенням співвласників багатоквартирного будинку у порядку, встановленому Мінрегіоном. Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку визначається система подальшого забезпечення такого будинку теплопостачанням з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Рішення співвласників багатоквартирного будинку приймається відповідно до вимог Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

У багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності Законом України "Про житлово-комунальні послуги" не менш як половина квартир та нежитлових приміщень була відокремлена (відключена) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право в установленому Мінрегіоном порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 №169, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.08.2019 за № 982/33953, затверджено Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води ( далі Порядок №169).

Пунктом 1 Розділу 1 даного Порядку визначено, що він визначає процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 169 орган місцевого самоврядування створює своїм рішенням та затверджує склад постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (далі - Комісія) згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Орган місцевого самоврядування розглядає звернення про відключення від ЦО та/або ГВП у строк, визначений Законом України Про звернення громадян.

Комісія є консультативно-дорадчим органом органу місцевого самоврядування, основним завданням якого є розгляд питань щодо відключення споживачів від ЦО та/або ГВП.

Засідання Комісії відбуваються не рідше ніж один раз на місяць.

Рішення Комісії оформлюється протоколом протягом п`яти робочих днів із дня проведення засідання Комісії та має рекомендаційний характер.

Рішення Комісії оприлюднюються на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних.

Відповідно до пункту 1 Розділу III Порядку №169 власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України Про житлово-комунальні послуги не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Згідно з пунктом 2 Розділу III Порядку №169 інформація про перелік багатоквартирних будинків, у яких не менше ніж половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, розміщується на офіційних веб-сайтах органів місцевого самоврядування, виконавців відповідних комунальних послуг.

Пунктами 3-5 Розділу III Порядку №169 визначено, що для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення.

Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії.

Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника.

Пунктом 6 Розділу III Порядку №169 передбачено, що комісія надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проектної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів.

Апеляційний суд звертає увагу, що норма пункту 1 Розділу III Порядку №169 є спеціальною у спірних правовідносинах, та визначає лише єдину умову реалізації права окремого споживача (у межах багатоквартирного будинку) на відокремлення своєї квартири від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а саме: наявність відключення від таких мереж не менш як половини квартир та нежитлових приміщень.

Саме наявність цієї обставини має бути визначальною для відповідача при прийнятті рішення.

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , тобто власником окремого приміщення (квартири) у багатоквартирному будинку.

Також встановлено, що у багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 з централізованим опаленням перебуває 99 квартир, з індивідуальним 1 квартира. Тобто, відсоток відключених квартир від централізованого опалення становить в будинку позивачки лише 1%

Предметом спірних правовідносин в даній справі є розгляд заяви позивача про відключення її від централізованого опалення та повернення її відповідачем без розгляду комісією.

Нормами Закону № 2189-VIII, Правил та Порядку № 169 чітко визначено алгоритм дій щодо порядку розгляду заяв про відключення від мереж централізованого опалення та умови, за яких таке відключення можливе.

Як вбачається із матеріалів справи позивач неодноразово зверталась до відповідача із аналогічними заявами, починаючи з 2011 року по яких Комісією були прийняті відповідні рішення у формі протоколів.

Зокрема, за наслідками розгляду заяв позивача із посиланням на норми чинного законодавства (що були чинними на момент подання та розгляду заяви) ОСОБА_1 було відмовлено у відключенні її квартири від ЦО.

Рішення Комісії за 2011-2021 роки позивачем не були оскаржені у встановленому порядку та є чинними на даний час.

Враховуючи характер спірних правовідносин у даній справі суд не дає їм правової оцінки, оскільки вони не є предметом оскарження.

Слід зауважити, що за цей проміжок часу фактичні обставини, які були предметом розгляду Комісії під час вирішення заяв позивача, що стали підставою для відмови їй у відключенні від ЦО, не змінилися.

Подаючи у 2022 році нову заяву до відповідача про відключення її квартири від централізованого опалення, про вказані обставини позивачу було достеменно відомо.

Зважаючи на це відповідачем 03.07.2022, подану заяву, було повернуто без розгляду.

Позивач у поданому до суду позові не ставить питання про протиправність рішень відповідача по прийнятих рішенням, протиправності дій чи бездіяльності щодо повернення її заяви без розгляду, а лише з посиланням на порушення її прав просить зобов`язати розглянути її заяву на комісії.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що Порядком №169 не передбачено, як саме повинен діяти відповідач коли надходить нова заява з того самого предмету і по якому Комісією прийнято відповідне рішення, яке є чинним.

Однак, зважаючи на такі обставини, повернувши вказану заяву позивачу відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та із дотриманням вимог чинного законодавства.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені його права, свободи або законні інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень.

Крім того, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Відповідно до висновку, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 у справі № 800/301/16, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення .

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Аналогічний висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 802/2474/17-а.

При цьому порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З цього приводу суд першої інстанції вірно зазначив, що з`ясування матеріально-правової заінтересованості позивача передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується. Відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскарженого рішення.

Предметом спірних правовідносин в даній справі є дії відповідача щодо повернення відповідачем заяви позивача.

Позивач не навів жодних доказів щодо існування реального негативного впливу безпосередньо на її права та, що відповідач своїми рішенням, дією чи бездіяльністю порушив її права, свободи чи інтереси, оскільки він повернув заяву позивача з того питання, яке вже вирішено і по якому прийнято відповідне рішення та, що у позивача виникло право на звернення до суду за їх захистом.

У даному випадку в позивача відсутнє порушення прав чи обов`язків у зв`язку із поверненням заяви позивачу, а відтак це не породжує для особи і права на судовий захист.

На даний час будь-яких рішень, дій чи бездіяльності, які б порушували права, свободи чи інтереси позивача, що потребують судового захисту, відповідачем не приймалося та не вчинялося.

В даному випадку, позивач звернулася за захистом прав, які жодним чином відповідачем не порушені.

Отже, суд зазначає, що в разі якщо фактично спору між сторонами не існує, то спірні правовідносини не виникають, а відтак, і право на звернення до суду не може бути реалізоване.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Крім того, навіть при можливому задоволенні позовних вимог, права позивача не буть захищені, оскільки зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача Комісією з питання по якому прийнято відповідні рішення, які є чинними, буде суперечити вимогам чинного законодавства та основним принципам діяльності суб`єкта владних повноважень таким, як діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Вказане фактично нівелює мету судового захисту та завдання адміністративного судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Більше того, позивачем не наведено жодного доказу того, яку норму чинного законодавства при поверненні заяви ОСОБА_3 відповідачем порушено.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

Вказане свідчить, що повертаючи заяву позивача без розгляду від 03.07.2022, зважаючи на те, що це питання вже було предметом розгляду Комісії та за наслідками яких прийнято рішення, яке у встановленому порядку не було оскаржено та є чинними, відповідач діяв в межах норм чинного законодавства.

Також, підставою для задоволення позовної вимоги суб`єкта владних повноважень про зобов`язання відповідача розглянути по суті заяву про надання дозволу на відключення квартири АДРЕСА_1 і облаштування автономної системи опалення та надати рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання є констатація перед цим наявності в його діях, бездіяльності чи прийнятих рішеннях ознак протиправності, чого в даному випадку немає.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року в справі №140/8643/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш