Справа № 340/3193/22
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2023 року м. Дніпросправа № 340/3193/22
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві,

на окрему ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 червня 2023 року (суддя Момонт Г.М.)

у справі № 340/3193/22

за позовом ОСОБА_1 ,

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві,

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо проведення виплат пенсії з обмеженням її максимального розміру з 21.12.2016;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві проводити виплати пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою пенсією без обмеження її максимальним розміром та фактично виплаченою пенсією з 21.12.2016.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.08.2022 у справі №340/3193/22 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо застосування обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 21.12.2016 та зобов`язано відповідача здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 21.12.2016 без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

29.05.2023 представник позивача подав заяву у порядку ст. 383 КАС України, у якій просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, які вчинені на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.08.2022 у справі №340/3193/22, які полягають у не здійсненні виплати пенсії ОСОБА_1 з 21.12.2016 без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, яке полягає у не здійсненні виплати пенсії ОСОБА_1 з 21.12.2016 без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії окремої ухвали відповідь про виконання окремої ухвали суду.

Окремою ухвалою від 08.06.2023 Кіровоградський окружний адміністративний суд заяву позивача задовольнив. Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неналежного виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.08.2022 у справі №340/3193/22, та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню статті 370 КАС України та прав ОСОБА_1 виконати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.08.2022 у справі №340/3193/22.

Суд встановив Головному управлінню Пенсійного фонду України в Кіровоградській області строк для надання відповіді про виконання вказівок ухвали - 30 календарних днів від дня її отримання.

Не погодившись із окремою ухвалою суду від 08.06.2023, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви позивача відмовити. Відповідач зазначає, що відповідачем вжито конкретні заходи з метою виконання рішення суду у цій справі. Перерахунок пенсії позивача здійснено в порядку, встановленому судовим рішенням. Скаржник вважає, що при винесенні окремої ухвали суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо продовження виплати пенсії після 01.04.2023 без обмеження, оскільки пенсія переглядається відповідно до індексації. Відповідач зазначає, що на виконання рішення суду пенсію позивачу перераховано без обмеження максимальним розміром за період з грудня 2016 року по грудень 2017 року. За період з 01.01.2018 по 31.01.2022 пенсія позивачу виплачувалась в повному обсязі. На виконання рішення суду від 20.10.2021 у справі № 340/3189/21 між тими ж сторонами відповідач здійснив перерахунок пенсії позивачу в порядку, встановленому цим рішенням, щодо перерахунку пенсії а період з 01.04.2019 на підставі довідки Київського міського центру комплектування та соціальної підтримки від 01.03.2021. Після здійснення вказаного перерахунку у січні 2022 року з 01.02.2022 до виплати позивачу встановлено розмір пенсії у сумі 19340,00 грн. Оскільки рішенням суду у справі № 340/3189/21 не зобов`язано пенсійний орган провести перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром, розмір пенсійної виплати починаючи з 01.04.2019 встановлено з урахуванням максимального розміру пенсії відповідно до ч.4 ст.43 Закону № 2262-XII. Посилаючись на постанову Верховного Суду України від 05.11.2013 у справі № 21-293а13, постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 19.12.2011 №8, скаржник вважає, що коли в рішенні суду не вказана кінцева дата перерахунку, за який слід здійснити перерахунок пенсії, виплатити її за рішенням судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача. Оскільки після виконання рішення суду від 20.10.2021 у справі № 340/3189/21 з 01.04.2019 відбулись зміни умов пенсійного забезпечення позивача, розмір його пенсії з урахуванням рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.08.2022 у справі № 340/3193/22 перегляду не підлягає.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (стаття 249 КАС України «Окремі ухвали суду»).

За приписами ч.1 ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.249 КАС України в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Таким чином, окрема ухвала є способом реагування суду на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням представлених адміністративним процесуальним законом засобів.

Випадки постановлення окремої ухвали з метою її направлення суб`єкту владних повноважень не можуть відтворювати підстави прийняття судового рішення про задоволення позову. Окрема ухвала виноситься судом у зв`язку з виявленням під час судового розгляду порушення законності, які не охоплюються предметом спору та не можуть бути усунені шляхом розв`язання спору по суті. При цьому такі порушення мають негативно впливати на стан суб`єктивних прав та обов`язків особи у публічно-правових відносинах.

Підставою для прийняття окремої ухвали є саме достовірно встановлене судом в ході судового засідання порушення законності та правопорядку.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.08.2022 у справі №340/3193/22, яке набрало законної сили 13.03.2023, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо застосування обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 21 грудня 2016 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 21 грудня 2016 року без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Приймаючи рішення у справі №340/3193/22, суд першої інстанції виходив з того, що Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року визнані неконституційними положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з 20 грудня 2016 року відсутня частина сьома статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому, положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто, є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців і суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18, у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі № 822/524/18, суд дійшов висновку, що у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI, тому обмеження максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Визначаючи період, за який позивачу слід проводити здійснити виплату пенсії без обмеження пенсії максимальним розміром, суд зазначив початкову дату, з якої такий період слід обраховувати, однак не вказав кінцевої дати, що як правильно зазначено судом першої інстанції, свідчить, що такі дії слід вчиняти без застосування кінцевого строку до внесення змін у законодавстві, які б стосувалися відповідних взаємовідносин.

Втім проведені пенсійним органом перерахунки пенсії позивача, в тому числі, у зв`язку із виконанням рішення суду у цій справі, свідчать, що розмір пенсійної виплати позивачу починаючи з 01.04.2019 встановлений з урахуванням максимального розміру пенсії, що за поясненням скаржника зумовлено ухваленням рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі №340/3189/21.

Означеним рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі №340/3189/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві перерахувати пенсію ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від ід 01 березня 2021 року №ВСЗ/1450 та виплатити додаткові кошти.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем допущено протиправні дії щодо неналежного виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.08.2022 у справі №340/3193/22.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією й законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до приписів ч.1 ст.370 України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до приписів статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Конституційний Суд України в рішенні від 26.06.2013 у справі №1-7/2013 звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, з моменту набрання законної сили судовим рішенням виникає безумовний обов`язок його виконання.

В даному випадку, рішенням суду від 31.08.2022 у справі №340/3193/22 чітко передбачено про необхідність здійснення перерахунку пенсії позивача з 21.12.2016 без обмеження максимальним розміром і це рішення суду не містить будь-яких додаткових тлумачень і умов, тому судом встановлений обов`язок відповідача в подальшому виплачувати позивачу пенсію без обмеження максимального розміру пенсії.

При цьому, жодних змін у правовому регулюванні нарахування та виплати пенсії позивачу з дати постановлення судового рішення до теперішнього часу не відбулося, внаслідок чого є недоречним посилання скаржника на постанову Верховного Суду України від 05.11.2013 у справі №21-293а13 та постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 19.12.2011 №8, згідно яким виплата пенсії за рішенням суду, яким зобов`язано орган Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжується до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача.

Також є помилковими доводи скаржника, що після виконання рішення суду від 20.10.2021 у справі № 340/3189/21 з 01.04.2019 відбулись зміни умов пенсійного забезпечення позивача, тому розмір його пенсії з урахуванням рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.08.2022 у справі № 340/3193/22 перегляду не підлягає.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі № 340/3189/21 стосується перерахунку пенсії позивача з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 01 березня 2021 року №ВСЗ/1450 і за своїм змістом ніяким чином не впливає на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.08.2022 у справі № 340/3193/22 і не змінює висновків суду, викладених у рішенні по справі № 340/3189/21.

Наведене вище підтверджує висновок суду першої інстанції, що відповідачем допущено протиправні дії щодо неналежного виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.08.2022 у справі №340/3193/22, тому є правильним висновок суду першої інстанції про задоволення поданої в порядку ст.383 КАС України , задоволенню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції постановлено законну і обґрунтовану ухвалу, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.

Окрему ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 червня 2023 року у справі № 340/3193/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко