Справа № 520/9691/18
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 р.Справа № 520/9691/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Яковини В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2023, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., м. Харків, повний текст складено 14.04.23 по справі № 520/9691/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-сервісна компанія" до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-сервісна компанія", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 24 жовтня 2018 №1 про донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 449054 грн. та штрафних санкцій на суму 112263,5 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2021 року у справі №520/9691/18 частково задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-сервісна компанія" до Головного управління ДФС у Харківській області визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 24 жовтня 2018 №1 в частині, а саме:

- за жовтень 2015 року в частині донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 13737,00 грн. та штрафних санкцій на суму 3434,13 грн.;

- за листопад 2015 року в частині донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 15132,00 грн. та штрафних санкцій на суму 3782,88 грн.;

- за грудень 2015 року в частині донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 31366,00 грн. та штрафних санкцій на суму 7841,50 грн.;

- за січень 2016 року в частині донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 15912,00 грн. та штрафних санкцій на суму 3977,88 грн.;

- за лютий 2016 року в частині донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 3472,00 грн. та штрафних санкцій на суму 867,88 грн.;

- за березень 2016 року в частині донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 39848,00 грн. та штрафних санкцій на суму 9962,00 грн.;

- за жовтень 2016 року в частині донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 15029,00 грн та штрафних санкцій на суму 3757,25 грн.

В іншій частині податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 24 жовтня 2018 №1 про донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 314558,00 грн. та штрафних санкцій на суму 78639,98 грн залишено без змін.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-сервісна компанія" задоволено, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 року по справі №520/9691/18 в частині залишення без змін податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 24 жовтня 2018 року №1 про донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 314558,00 грн та штрафних санкцій на суму 78639,98 грн скасовано та прийнято постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-сервісна компанія" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення в зазначеній частині - задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 24 жовтня 2018 №1 в частині донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 314558,00 грн. та штрафних санкцій на суму 78639,98 грн. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 по справі №520/9691/18 - залишено без змін.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 року у справі №520/9691/18 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області - залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 року у справі №520/9691/18 залишено без змін в частині задоволених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-сервісна компанія" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Верховного Суду від 28.10.2021 року частково задоволено касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі №520/9691/18 скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 жовтня 2018 року №1 про донарахування грошового зобов`язання з податку на додану вартість (далі ПДВ) в частині, а саме: за жовтень 2015 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 13737 грн. та штрафних санкцій на суму 3434,13 грн.; за листопад 2015 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 15132 грн. та штрафних санкцій на суму 3782,88 грн; за грудень 2015 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 31366 грн. та штрафних санкцій на суму 7841,50 грн.; за січень 2016 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 15912 грн. та штрафних санкцій на суму 3977,88 грн; за лютий 2016 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 3472,00 грн та штрафних санкцій на суму 867,88 грн.; за березень 2016 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 39848 грн. та штрафних санкцій на суму 9962 грн.; за жовтень 2016 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 15029 грн. та штрафних санкцій на суму 3757,25 грн, а справу №520/9691/18 направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду в цій частині. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі №520/9691/18 - залишено без змін.

Таким чином, суд розглядає адміністративну справу в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 жовтня 2018 року №1, яким ТОВ "Торгівельно-сервісна компанія" донараховано грошове зобов`язання з податку на додану вартість: за жовтень 2015 року на суму 13737 грн та штрафних санкцій на суму 3434,13 грн; за листопад 2015 року - на суму 15132 грн, штрафних санкцій - 3782,88 грн; за грудень 2015 року - на суму 31366 грн, штрафних санкцій - 7841,50 грн; за січень 2016 року - на суму 15912 грн, штрафних санкцій - 3977,88 грн; за лютий 2016 року - на суму 3472,00 грн, штрафних санкцій - 867,88 грн; за березень 2016 року - на суму 39848 грн, штрафних санкцій - 9962 грн.; за жовтень 2016 року - на суму 15029 грн, штрафних санкцій - 3757,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 24 жовтня 2018 №1 про донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 449054 грн та штрафних санкцій на суму 112263,5 грн є незаконним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 року було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-сервісна компанія" до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 24 жовтня 2018 року №1 в частині донарахування грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 134496 грн. та штрафних санкцій на суму 33623,52 грн, а саме: за жовтень 2015 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 13737 грн та штрафних санкцій на суму 3434,13 грн; за листопад 2015 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 15132 грн. та штрафних санкцій на суму 3782,88 грн; за грудень 2015 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 31366 грн. та штрафних санкцій на суму 7841,50 грн; за січень 2016 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 15912 грн. та штрафних санкцій на суму 3977,88 грн; за лютий 2016 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 3472,00 грн та штрафних санкцій на суму 867,88 грн; за березень 2016 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 39848 грн та штрафних санкцій на суму 9962 грн; за жовтень 2016 року в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ на суму 15029 грн та штрафних санкцій на суму 3757,25 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд.46, м.Харків,61057, код ЄДРПОУ ВП 43983495) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-сервісна компанія" (вул.Академіка Павлова, буд.44, м.Харків, 61068, ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 2521,72 грн (дві тисячі п`ятсот двадцять одна гривня 72 копійки).

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що відповідно до акту перевірки, встановлення контролюючим органом фактів відсутності реального здійснення господарських операцій позивачем з його контрагентами , виявлено з аналізу висновків негативних узагальнених податкових інформацій. На думку контролюючого органу, суд помилково дійшов висновку, що первинні документи, складені за результатами спірних операцій, відповідають вимогам чинного законодавства та містять усі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій. Крім того, суд необґрунтовано відхилив посилання контролюючого органу на кримінальні провадження.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 24.10.2018 №1 в частині донарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість та штрафних санкцій щодо вказаних господарських операцій є законним, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що працівниками Головного управління ДФС у Харківській області на підставі наказу Головного управління ДФС у Харківській області від 25.09.2018 року №7179, направлення від 26.09.2018 року №9639, в період з 26.09.2018 по 02.10.2018 проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Торгівельно-сервісна Компанія" (податковий номер 37091926) з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з контрагентами - постачальниками: ТОВ "Еліт Профіль+" (податковий номер 39915309) за жовтень 2015 року, листопад 2015 року, ТОВ "Баланс УТФ" (податковий номер 40521109) за жовтень 2016 року, ТОВ "ХСФ Модус" (податковий номер 39948025) за грудень 2015 року, ТОВ "Твінкам ТК" (податковий номер 40002820) за січень 2016 року, лютий 2016 року, березень 2016 року, ТОВ "Абсолют СМК" (податковий номер 40002919) за лютий 2016 року, квітень 2016 року, ТОВ "А-Продакшн" (податковий номер 40325822) за травень 2016 року, ТОВ "АТК Дриада" (податковий номер 40326014) за травень 2016 року, ТОВ "АФ Сегмент" (податковий номер 40945510) за лютий 2017 року, ТОВ "ХСК Стендпро" (податковий номер 40945614) за травень 2017 року, ТОВ "Софі форт" (податковий номер 41228204) за червень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року, ТОВ "Поток-К" (податковий номер 39983892) за листопад 2016 року, а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг).

За наслідками перевірки складено акт №4216/20-40-14-21-07/37091926 від 09.10.2018 (том 1 а.с.42-95), яким встановлено порушення позивачем:

- п.п."а" п.198.1, абзаців першого та другого пп.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту на суму 449054,00 грн.

- перевіркою ТОВ "ТСК" не підтверджено реальність здійснення господарських операцій, їх реальності та повноти відображення в обліку за взаємовідносинами з контрагентами-постачальниками ТОВ "Еліт Профіль+" (податковий номер 39915309) за жовтень 2015 року, листопад 2015 року, ТОВ "Баланс УТФ" (податковий номер 40521109) за жовтень 2016 року, ТОВ "ХСФ Модус" (податковий номер 39948025) за грудень 2015 року, ТОВ "Твінкам ТК" (податковий номер 40002820) за січень 2016 року, лютий 2016 року, березень 2016 року, ТОВ "Абсолют СМК" (податковий номер 40002919) за лютий 2016 року, квітень 2016, ТОВ "А-Продакшн" (податковий номер 40325822) за травень 2016 року, ТОВ "АТК Дриада" (податковий номер 40326014) за травень 2016 року, ТОВ "АФ Сегмент" (податковий номер 40945510) лютий-2017 року, ТОВ "ХСК Стендпро" (податковий номер 40945614) травень 2017 року, ТОВ "Софі форт" (податковий номер 41228204) за червень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року, ТОВ "Поток-К" (податковий номер 39983892) листопад 2016 року.

Відповідно акту перевірки, встановлення контролюючим органом фактів відсутності реального здійснення господарських операцій позивачем з його контрагентами, виявлено з аналізу висновків узагальнених податкових інформацій, а саме:

- посилань на акти та довідки оперативних підрозділів ДФС про незнаходження за податковою адресою контрагентів позивача,

- посилань на неможливість встановити реальність господарських операцій в зв`язку з відсутністю за податковою адресою контрагентів позивача та відсутністю документального підтвердження рівня освіти їх найманих працівників,

- не встановлення за ЕРПН фактів придбання товарів контрагентами в податкових періодах (місяцях) їх реалізації контрагентами позивачу;

- інформації з державного реєстру судових рішень по кримінальним провадженням №0000686 від 16.03.2016 та №0001760 від 31.05.2017 за фактами вчинення за попередньою змовою групою невстановлених осіб фіктивного підприємництва, легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом, підроблення групою осіб документів по створенню (придбанню) ряду суб`єктів підприємницької діяльності, по яких відсутні відповідні вироки щодо конкретних засновників конкретних юридичних осіб.

На підставі вищезазначеного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 24 жовтня 2018 №1 про донарахування грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в загальній сумі 561317,50 грн, в яких за податковими зобов`язаннями - 449054 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 112263,5 грн (том 1 а.с.27).

Не погоджуючись зі спірним податковим повідомленням-рішенням від 24.10.2018 №1 в частині правомірності нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 134496,00 грн та штрафних санкцій у розмірі 33623,52 грн за період жовтень 2015 - березень 2016, жовтень 2016 року, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення від 24 жовтня 2018 №1 в оскаржуваній частині донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на суму 134496 грн. та штрафних санкцій на суму 33623,52 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями) (далі також - Податковий кодекс України), яким, зокрема, встановлено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Приписами підпункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Відповідно до підпункту 14.1.156 статті Податкового кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Порядок формування податкового кредиту передбачений статтею 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Також, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. При цьому, відповідно до пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Кодексу).

У силу норм пунктів 44.1, 44.2 і 44.3 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999 визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; витрати - зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активів або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками); економічна вигода - потенційна можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Відповідно до частини 2 статті 9 вказаного Закону первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок. Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Суд зауважує, що відповідно до принципу офіційного з`ясування обставин справи податковий орган повинен доводити в суді фіктивність господарської операції як підстави для нарахування платникові податків податкових зобов`язань та правомірності прийняття свого рішення.

У той час, як на підтвердження фактичного виконання господарських зобов`язань позивачем повинно бути надано належним чином оформлені первинні документами та доведено, що укладені договори відповідають економічному змісту та діловій меті, а здійснені господарські операції спричинили зміни в структурі активів позивача.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарської операції та відмови у формуванні валових витрат (витрат) та податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю.

Більше того, норми податкового законодавства, не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та право на податковий кредит при визначенні податкових зобов`язань з ПДВ від дотримання податкової дисципліни його контрагентом - постачальником товару (послуг), якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товару (послуг), призначених для використання у його господарській діяльності та в оподатковуваних ПДВ операціях. Порушення постачальником товару (послуг) податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (послуг) вимог закону щодо обліку витрат та формування податкового кредиту за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його (покупця) обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента (постачальника) та про злагодженість дій між ними.

Такий висновок відповідає сталій практиці застосування Верховним Судом норм пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, зокрема, в постановах від 18.05.2018 у справі №П/811/1508/16, від 12.06.2018 у справі №802/1155/17-а, від 12.06.2018 у справі №826/11879/13-а, від 23.05.2018 у справі №2а-102/09/0770, від 24.09.2019 у справі №826/9039/16, від 10.09.2018 у справі № 826/8016/13-а, від 10.09.2018 у справі № 826/25442/15, від 11.09.2018 у справі № 810/2677/17, від 18.11.2019 у справі №808/3356/17, від 17.09.2019 у справі №500/2733/18.

Сама по собі наявність або відсутність у контрагентів окремих документів, транспортних засобів, нерухомості, земельних ділянок, певної кількості персоналу, не є вичерпними ознаками нереальності вчинених господарських операцій, якщо з інших даних вбачається фактична рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки, а податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником.

Залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу, а основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу. У свою чергу, доказів проведення перевірки, яка б встановила факт неможливості контрагентом позивача вчиняти зазначений вище правочини, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного суду, викладеною в постанові від 12 грудня 2019 у справі № 814/1439/17.

За таких обставин, позивач не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства його контрагентом, за умови необізнаності позивача щодо таких порушень.

Досліджуючи зміст фінансово-господарських операцій позивача з контрагентом, податкові наслідки яких контролюючий орган поставив під сумнів, колегія суддів ураховує таке.

Позивач у спірному період мав взаємовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю "Еліт Профіль+" (податковий номер 39915309). Так між ТОВ Торгівельно-сервісна компанія" (далі за текстом - ТОВ "ТСК", виконавець) як ТОВ "Еліт Профіль+" (замовник), укладено угоди про надання послуг та постачання, а саме:

1) договір №21 від 01.10.2015 про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів згідно з Додатком №1, в якому перелічені замовлені послуги на суму 66777,00 грн, в т.ч. ПДВ 11129,50 грн (том 1 а.с.112, 113).

Факт виконання договору підтверджується: актом здачі-прийому робіт від 12.10.2015 на суму 66777,00 грн (в т.ч. ПДВ 11129,50 грн) (том 1 а.с.114), податковою накладною від 21.10.2015 №2 на суму 66777,00 грн (в т.ч. ПДВ 11129,50 грн), зареєстрованою в ЄРПН (том 1 а.с.117), платіжним дорученням №2075 від 02.11.2015 на суму 66777,00 грн (том 1 а.с.118).

2) При виконанні ремонтних робіт, визначених договором №21 від 01.10.2015, виникла необхідність заміни запчастин в ремонтуємих автомобілях, у зв`язку з чим між позивачем та ТОВ "Еліт Профіль+" укладено усний правочин з постачання запчастин вартістю 15642,00 грн, в т.ч. ПДВ 2607,00 грн, що оформлено видатковою накладною №121 від 12.10.2015 (том 1 а.с.115).

Укладення договору постачання запчастин зі складенням первинної документації, в межах вказаної суми, допускається цивільним правом.

За подією придбання товару, ТОВ "Еліт профіль +" складена та зареєстрована в ЄРПН податкова накладна №3 від 12.10.2015 у сумі 15642,00 грн (з урахуванням ПДВ у розмірі 2607,00 грн) на постачання запчастин, що підтверджено витягом з ЄРПН (том 1 а.с.116, 117).

3) договір №26 від 02.11.2015 про підтримку та розробку сайтів Замовника (ТОВ "ТСК") вартістю 39867,00 грн, в т.ч. ПДВ 6644,50 грн, та №28 від 02.11.2015 вартістю 50922,00 грн, в т.ч. ПДВ 8487,00 грн (том 1 а.с. 119-136).

На підтвердження реального виконання вказаних договорів позивачем надано до перевірки та суду: Додатки до договорів, в яких зазначений перелік ключових слів та словосполучень, за якими відбувається просування сайту замовника; акти виконаних робіт від 12.10.2015, платіжні доручення №2387 від 10.02.2016 на суму 26431,00 грн, №2170 від 25.11.2015 на суму 30000,00 грн, №2173 від 25.11.2015 на суму 50000,00 грн, які засвідчують, що роботи були прийняті та оплачені позивачем у повному обсязі (том 1 а.с.134-136).

ТОВ "Еліт профіль +" були зареєстровані в ЄРПН, складені на адресу позивача податкові накладні №2 від 12.11.2015, №3 від 12.11.2015, що підтверджено витягом з ЄРПН (том 1 а.с.131-133).

Крім того з матеріалів справи вбачається, що з ТОВ "Баланс УТФ+" (податковий номер 40521109) позивачем як замовником, укладено наступні угоди про надання послуг:

- №159 від 03.10.2016 про надання рекламних послуг (виготовлення та розповсюдження рекламних та рекламно-інформаційних матеріалів Замовника (ТОВ "ТСК") вартістю 23979,00 грн, в т.ч. ПДВ 3996,50 грн (том 1 а.с.145-146);

- №198 від 10.10.2016 про підтримку та розробку сайтів Замовника (ТОВ "ТСК") вартістю 37569, 00 грн. в т.ч. ПДВ 6261,50 грн (том 1 а.с.137-138);

- №189/1 від 10.10.2016 про підтримку та розробку сайтів Замовника (ТОВ "ТСК"), вартістю 28626,00 грн. в т.ч. ПДВ 4771,00 грн (том 1 а.с.144-145).

На підтвердження реального виконання вказаних договорів позивачем надано до перевірки та суду: Додаток до договору про найменування наданих рекламних послуг, Додатки до договорів, в яких зазначений перелік ключових слів та словосполучень, за якими відбувається просування сайту замовника, Акти виконаних робіт від 28.10.2016, про те, що позивачем роботи були прийняті та оплачені.

ТОВ "Баланс УТФ+" була зареєстровані в ЄРПН та складені на адресу позивача податкові накладні від 28.10.2016 №2 на суму 23979,00 грн (у т.ч. ПДВ 3996,50 грн), від 28.10.2016 №3 на суму 37569,00 грн (у т.ч. ПДВ у сумі 6261,50 грн) та від 28.10.2016 №4 на суму 28626,00 грн (у т.ч. ПДВ 4771,00 грн), що підтверджено витягом з ЄРПН (том 1 а.с.149,150, 151, 152).

Також судом встановлено, що між ТОВ "ХСФ Модус" (податковий номер 39948025) та позивачем, як замовником, укладено наступні угоди про надання послуг (т.1 а.с. 153, 167-187):

1) договір №168 від 01.11.2015 про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів, вартістю 45816,00 грн (у т.ч. ПДВ - 7636,00 грн).

Факт виконання договору надання послуг з технічного обслуговування та ремонту підтверджується актом виконаних робіт від 17.10.2015 у сумі 45816,00 грн, в т.ч. ПДВ 7636,00 грн, платіжним дорученням №2288 від 13.01.2016.

З матеріалів справи встановлено, що в процесі виконання ремонтних робіт виконавцем використані власні запчастини, передача яких оформлена видатковими накладними №149 від 17.12.215 запчастин у розмірі 19908,00 грн (в т.ч. ПДВ 3318,00 грн) та №147 від 17.12.2015 у розмірі 13998,00 грн (в т.ч. ПДВ 2333,00 грн).

В подальшому сторонами на підтвердження поставки запчастин укладені договори поставки запчастин №138 від 21.12.2015 (том 1 а.с.155) та №139 від 21.12.2015 (том 1 а.с.157). Оплата за договорами підтверджується платіжним дорученням №2352 від 28.01.2016 (том 1 а.с.184).

ТОВ "ХСФ Модус" зареєстровані в ЄРПН, складені на адресу позивача податкові накладні від 17.12.2015 №1 у сумі 13998,00 грн (у т.ч. ПДВ 2333,00 грн) та від 17.12.2015 №3 у сумі 19908,00 грн (у т.ч. ПДВ 3318,00 грн.) на постачання запчастин, що підтверджено витягом з ЄРПН (том 1 а.с.159, 160, 161).

Подальше використання поставлених запчастин у власній підприємницькій діяльності має документальне підтвердження, про що йдеться в акті перевірки.

2) договір №188 від 28.12.2015 про оптимізацію та підтримку різних сайтів Замовника (ТОВ "ТСК") вартістю 25689,00 грн, в т.ч. ПДВ 4281,50 грн.,

3) договір №189 від 28.12.2015 про оптимізацію та підтримку різних сайтів Замовника (ТОВ "ТСК") вартістю 436982,00 грн, в т.ч. ПДВ 7283,00 грн,

4) договір №190 від 28.12.2015 про оптимізацію та підтримку різних сайтів Замовника (ТОВ "ТСК") вартістю 26898,00 грн, в т.ч. ПДВ 4483,00 грн.

5) договір №169 від 02.12.2015 про надання юридичних послуг вартістю 12189,00 грн, в т.ч. ПДВ 2031,50 грн.

На підтвердження реального виконання вказаних договорів позивачем надано до перевірки та суду: Додатки до договорів, в яких зазначений перелік ключових слів та словосполучень, за якими відбувається просування сайту замовника, акти виконаних робіт від 17.12.2015, 31.12.2015 до кожного з договорів, про те, що позивачем роботи були прийняті та оплачені, платіжні доручення №3091 від 05.12.2016, №2511 від 02.03.2016, №2388 від 10.02.2016 (том 1 а.с.185-188).

ТОВ "ХСФ Модус" були зареєстровані в ЄРПН, складені на адресу позивача податкові накладні від 17.12.2015 №4 у сумі 12189,00 грн (у т.ч. ПДВ 2031,50 грн), від 31.12.2015 №9 у сумі 25689,00 грн (у т.ч. ПДВ 4281,50 грн), від 31.12.2015 №10 у сумі 26898,00 (у т.ч. ПДВ 4483,00 грн) та від 31.12.2015 №11 у сумі 43698,00 грн (у т.ч. ПДВ 7283,00 грн) на виконання послуг з оптимізації сайтів та надання юридичних послуг, що підтверджено витягом з ЄРПН.

Також судом встановлено, що за січень-березень 2016 року між позивачем (замовник) та ТОВ "Твінкам ТК" (виконавець, податковий номер 40002820) укладено наступні договори (том 1 а.с.191-250, том 2 а.с.1-13):

- договір поставки запчастин №10 від 11.01.2016 вартістю 12216,00 грн, в т.ч. ПДВ 2036,00 грн, передача яких оформлена видатковою накладною №44 від 21.01.2017.

ТОВ "Твінкам ТК" зареєстрована в ЄРПН на адресу позивача податкова накладна №5 від 21.12.2016 на постачання запчастин у сумі 12216,00 грн (в т.ч. ПДВ 2036,00 грн), що підтверджено витягом з ЄРПН.

- договір поставки запчастин №39 від 01.02.2016 вартістю 20829,00 грн, в т.ч. ПДВ 3471,50 грн, передача яких оформлена видатковою накладною №56 від 05.02.2016.

ТОВ "Твінкам ТК" зареєстрована в ЄРПН на адресу позивача податкова накладна №5 від 05.02.2016 на постачання запчастин у сумі 20829,00 грн (в т.ч. ПДВ 3471,50 грн), що підтверджено витягом з ЄРПН.

- договір поставки запчастин №68 від 21.03.2016 вартістю 12111,00 грн, в т.ч. ПДВ 2018,50 грн, передача яких оформлена видатковою накладною №72 від 21.03.2016.

ТОВ "Твінкам ТК" зареєстрована в ЄРПН, складена на адресу позивача податкова накладна №16 від 31.03.2016 на постачання запчастин у сумі 12111,00 грн (в т.ч. ПДВ 2018,50 грн), що підтверджено витягом з ЄРПН.

- договір №15 від 01.03.2016 про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів.

Актом виконаних робіт від 22.10.2015 позивачем роботи прийняті та їх вартість 65385,00 грн, в т.ч. ПДВ 10897,00 та оплачені з ПДВ.

ТОВ "Твінкам ТК" зареєстрована в ЄРПН на адресу позивача податкова накладна №8 від 22.03.2016 на суму 65385,00 грн (в т.ч. ПДВ 10897,00 грн), що підтверджено витягом з ЄРПН.

- №11 від 11.01.2016 про надання рекламних послуг (виготовлення та розповсюдження рекламних та рекламно-інформаційних матеріалів замовника (ТОВ "ТСК") вартістю 33876,00 грн, в т.ч. ПДВ 5646,00 грн.; №26 від 03.03.2016 вартістю 27879,00 грн, в т.ч. ПДВ 4646,50 грн; №28/1 від 21.03.2016 вартістю 28788,00 грн, в т.ч. ПДВ 4646,50 грн.

- №15 від 11.01.2016 р. про оптимізацію та підтримку сайту замовника (ТОВ "ТСК") вартістю 25689,00 грн, в т.ч. ПДВ 4281,50 грн; №38/1 від 21.03.2016 вартістю 36789,00 грн, в т.ч. ПДВ 6131,50 грн; №35 від 01.03.2016 вартістю 23679,00 грн, в т.ч. ПДВ 3946,50 грн; №33 від 01.03.2016 вартістю 20769,00 грн, в т.ч. ПДВ 3461,50 грн.

- №12 від 11.01.2016 та №18 від 11.03.2016 про надання юридичних послуг у формі експертиз, консультацій з юридичних питань, роз`яснень з юридичних питань і відповідно законодавству, складання заяв, скарг та інше.

На підтвердження реального виконання вказаних договорів позивачем надано до перевірки та суду: Додатки до договорів про найменування наданих рекламних послуг, Додатки до договорів, в яких зазначений перелік ключових слів та словосполучень, за якими відбувається просування сайту замовника, Акти виконаних робіт від 22.01.2016, від 17.03.2016, від 31.03.2016 про те, що позивачем роботи з виконання макету та поширення рекламного матеріалу були прийняті та оплачені, платіжні доручення від 14.04.2016 №2566, від 28.04.2016 №2598, від 13.05.2016 №2625.

ТОВ "Твінкам ТК" були зареєстровані в ЄРПН на адресу позивача податкові накладні від від 22.01.2016 №3 у сумі 33876,00 грн (у т.ч. ПДВ 5646,00 грн), від 22.01.2016 №4 у сумі 23688,00 грн (у т.ч. ПДВ 3948,00 грн), від 21.01.2016 №5 у сумі 12216,00 грн (у т.ч. ПДВ 2036,00 грн), від 17.03.2016 №12 у сумі 20769,00 грн (у т.ч. ПДВ 3461,50 грн), від 17.03.2016 №13 у сумі 27879,00 грн (у т.ч. ПДВ 4646,50 грн), від 17.03.2016 №14 у сумі 23688,00 грн (у т.ч. ПДВ 3948,00 грн), від 17.03.2016 №15 у сумі 23679,00 грн (у т.ч. ПДВ 3946,50 грн), від 31.03.2016 №17 у сумі 36789,00 грн (у т.ч. ПДВ 6131,50 грн), від 22.03.2016 №8 від у сумі 54487,50 грн (у т.ч. ПДВ 10897,50 грн), що підтверджено витягом з ЄРПН.

Дослідивши первинні документи, в результаті здійснення спірних господарських операцій, колегія суддів, які і суд першої інстанції, дійшла висновку про відсутність для визнання їх такими, що не відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності.

Відповідно до частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оцінивши подані первинні документи за правилами статті 86 КАС України, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ці документи оформлені з дотриманням вимог чинного законодавства, містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг розглядуваних операцій.

Податковим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Крім того, позивач не повинен нести відповідальність за дії чи бездіяльність своїх контрагентів. Порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентами платника податку тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме для цих осіб. Зазначені обставини не можуть бути підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сум податку по операціях з контрагентами до складу свого податкового кредиту у випадку, коли він виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження його розміру.

У свою чергу, податкова інформація щодо контрагента по ланцюгу постачання не спростовує реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, оскільки відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі №813/1497/17.

Верховний Суд визнає, що не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.04.2019 у справі №826/6245/18.

У постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №813/4931/13-а, від 06.02.2018 у справі №802/4940/14 викладену правову позицію, згідно з якою податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку.

Відповідач ані до суду першої інстанції, ані в апеляційній скарзі не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускали його контрагенти, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.

Тому, можливі порушення контрагентами позивача вимог податкового законодавства щодо відображення господарських операцій в податковому обліку та сплати податків спричиняє негативні наслідки саме для них, а не для позивача.

Суд апеляційної інстанції також акцентує увагу на принципі індивідуальної відповідальності за вчинене порушення (частина друга статті 61 Конституції України).

Слід зазначити, що податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.

Відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання ним незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу (постанова Верховного Суду від 09.03.2019 у справі №810/302/15).

На підстав викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем правомірно сформовано показники податкової звітності з податку на додану вартість, у зв`язку з чим твердження контролюючого органу в апеляційній скарзі про порушення позивачем вимог податкового законодавства є необґрунтованими та недоведеними.

Аргументи відповідача в апеляційній скарзі про те, що контролюючому органу при проведення перевірки ТОВ "Торгівельно-сервісна компанія" не надала видаткових накладних на отримання автозапчастин від ТОВ "ХСФ Модус" та ТОВ "Твінкам ТК" та, як наслідок, безпідставне віднесення сум ПДВ д о складу податкового кредиту за період, що перевірявся, колегія судів зазначає.

Так судом першої інстанції було встановлено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що видаткові накладні від 17 грудня 2015 року №147, від 17 грудня 2015 року №149 (щодо ТОВ "ХСФ Модус"), від 21 січня 2017 року №44, від 05 лютого 2016 року №56, від 21 березня 2016 року №72 (щодо ТОВ "Твінкам ТК") не місять дефектів форму чи змісту та повністю відповідають вимогам, визначеним Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Так, на виконання вимог постанови Верховного Суду від 28.10.2021 у справі №520/9691/18 щодо встановлення судом першої інстанції факту надання позивачем первинних документів (видаткових накладних) при проведенні документальної перевірки, суд неодноразово витребовував у відповідача опис отриманих копій документів, узагальнений перелік документів або письмові пояснення чи пропонувалось контролюючим органом позивачу надати додаткові документи до перевірки шляхом складання запиту із зазначенням переліку ненаданих платником податків документів.

Представником відповідача, на виконання ухвали суду, надано суду запит "Про надання документів для перевірки" від 27.09.2018 №18914/7/20-40-14-21-16 адресованого керівнику ТОВ "Торгівельно-сервісна компанія" містить перелік первинних документів, необхідних для проведення перевірки.

Також суду першої інстанції надано узагальнений перелік документів, які було використано при проведенні перевірки ТОВ "ТСК" (Додаток 3 до Акта про результати планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 09.10.2018 №4216/20-40-14-21-07/37091926), відповідно до якого товариство надало для перевірки податкові накладні, акти виконаних робіт, видаткові накладні, договори поставки та надання послуг (без зазначення номенклатури документів).

Представник позивача у відповіді на відзив вказував, що підприємство позивача надавало всі необхідні первинні документи для проведення документальної перевірки, в тому числі й спірні видаткові накладні, однак, через великий об`єм документації точний перелік наданих контролюючому органу документів не складався.

Виходячи з вищевикладених норм права, колегія судів вважає, що відсутні з боку позивача порушення податкового законодавства стосовно ненадання до перевірки видаткових накладних, оскільки, вказаний факт недоведений контролюючим органом в ході судового розгляду справи.

Дослідивши добуті по справі докази, оцінивши обставини справи, суд зазначає, що згідно з актами здачі-приймання робіт (надання послуг) позивач отримав від зазначених суб`єктів господарюванні послуги, які передбачені умовами укладених з ними договорами, виконавцями виписано податкові накладні, розрахунки між сторонами проводились у безготівковій формі.

Так, в договорах на оптимізацію та просування сайтів вказані різні сайти замовника (позивача), а саме: www.tck.com.ua, vw.uacompany.in.ua. www.truck-hvunday.com., відповідно яких роботи виконувалися різними виконавцями в різний період часу. Отже, об`єм виконаних робіт є досить великим. В додатках до кожного з таких договорів викладений повний перелік ключових слів і словосполучень, за якими проводилося просування кожного сайту. Згідно пояснень представника позивача, в актах виконаних послуг є лише посилання на те, що роботи з оптимізації та просуванню сайтів виконані відповідно умовам договору, а також значена вартість таких робіт, яка була узгоджена сторонами в договорах.

В договорах та додатках до договорів на надання рекламно-інформаційних послуг предметом договорів чітко визначено обов`язок виконавця за дорученням замовника (позивача) виготовити та розповсюдити рекламний матеріал замовника, а також додатком до договору визначена вартість такої послуги. Згідно пояснень представника позивача, в актах виконаних послуг є лише підтвердження сторонами за договором фактів того, що роботи в повному обсязі виконані саме відповідно умовам договорів, та їх вартість.

В актах прийому-здачі виконаних робіт за договорами про надання юридичних послуг вказаний період надання послуг (рахується з дати укладення договору), а також в кожному акті є перелік виконаних конкретних робіт та їх загальна вартість, з якою погодився замовник послуг - позивач. Умовами договорів про надання юридичних послуг чітко визначено їх предмет (послуги у формі експертиз, консультацій з юридичних питань, роз`яснень з юридичних питань і письмових довідок по законодавству, складання заяв, скарг та інше).

Умовами всіх договорів на надання послуг (робіт) передбачено, що здача - приймання виконаних робіт (послуг) відбувається шляхом підписання акту сторонами за договором. Умовами договору не передбачається складання додаткових звітів або висновків. Всі виконані відповідно до актів приймання-передачі роботи (послуги) оплачені виконавцем (позивачем) з урахуванням ПДВ. Тобто ПДВ було зараховано на рахунок контрагентів, у яких виникає податкове зобов`язання. Акти виконаних робіт (приймання-здачі робіт/послуг) складалися сторонами з метою підтвердження виконання умов господарських договорів виконавцями.

Основним видом діяльності позивача є ремонт та технічне обслуговування транспорту, а також продаж запчастин на різні марки автомобілів, що встановлено актом перевірки.

За поясненнями представника позивача, саме для ведення господарської діяльності позивач витрачає власні кошти на виготовлення та розповсюдження рекламних матеріалів (візиток, листівок та іншої продукції), підтримку та просування сайтів (фактично електронна реклама), а також на правову допомогу для вирішення юридичних питань, які виникають під час ведення господарської діяльності, оскільки ТОВ "Торгівельно-сервісна компанія" - це комерційне приватне підприємство, в якому працюють понад 30 найманих працівників, та якому для здійснення власної господарської діяльності необхідні юридичні та рекламні послуги.

Крім того, на підтвердження руху активів позивача та використання у господарській діяльності придбаних послуг, позивачем до матеріалів справи були надані картки рахунків №631 та №281 (том 3 а.с. 112-149).

Суд зазначає, що податковим органом не заперечується використання таких послуг у господарській діяльності позивача.

Колегія суддів зазначає, що посилання контролюючого органу на податкову інформацію, складену відносно контрагентів позивача, як підтвердження неможливості здійснення господарських операцій, є безпідставним, оскільки така інформація призначена для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу та носить виключно інформативний характер і не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом.

До аналогічних за змістом висновків дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 18.12.2019 у справі №825/3891/14 та від 22.11.2019 у справі №817/2887/14.

Щодо посилань апелянта на кримінальні провадження, колегія судів зазначає.

Відповідно до частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту під час досудового розслідування чи інші матеріали досудового розслідування, а також ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення окремих слідчих дій, не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві. Тобто, доказове значення в адміністративному процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили.

Докази наявності вироків, що набрали законної сили, а також де б досліджувались господарські операції між позивачем та контрагентами в рамках кримінального провадження на час складання спірних податкових повідомлень-рішень відсутні.

На підстав викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем правомірно сформовано показники податкової звітності з податку на додану вартість, у зв`язку з чим твердження контролюючого органу в апеляційній скарзі про порушення позивачем вимог податкового законодавства є необґрунтованими та недоведеними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів зазначає, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що контрагент позивача не мав адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань по господарських операціях на час їх виконання, відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов`язань чи відсутність можливостей залучення до виконання зобов`язань третіх осіб.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень належним чином під час судового розгляду не довів, у зв`язку з чим позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, спростовуються неведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, зміст апеляційної скарги містить виключно суб`єктивне бачення відповідачем обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, а також не зазначено в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано, а відтак, підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 по справі № 520/9691/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 28.08.2023 року