Справа № 280/3710/23
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 року Справа № 280/3710/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 )

до Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3; )

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач, Департамент), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Департаменту патрульної полковника поліції Євгенія Жукова про застосування до працівників УПП в Запорізькій області ДПП дисциплінарних стягнень № 177 від 21.03.2023 року, яким до інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 УПП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Департаменту полковника поліції Євгенія Жукова №505 о/с від 01.05.2023, яким звільнено зі служби в поліції ОСОБА_1 ;

- поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 УПП в Запорізькій області з 01.05.2023 року;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 01.05.2023 по день ухвалення судового рішення.

Також просить допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місць; допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 УПП в Запорізькій області.

Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору та витрати на правову допомогу в сумі 15 000,00 грн.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Мамедовим Т.К., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АР №1053321 від 19.05.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом начальника Департаменту №177 від 21.03.2023 про застосування дисциплінарних стягнень до працівників Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту (далі УПП в Запорізькій області), до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку за фактом керування під час комендантської години в умовах дії воєнного стану на території Дніпропетровської області транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння та складення відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), внаслідок його відмови на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, що дискредитує честь держави і підриває авторитет Національної поліції Україна та є несумісним із подальшим проходженням служби. Між тим, постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2023 у справі № 932/2111/23 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що оскаржувані накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення його зі служби в поліції є протиправним та підлягають скасуванню, а позивач має бути поновлений на службі в поліції. Крім цього, враховуючи протиправність оскаржуваного наказу, наявні правові підстави для стягнення на користь ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. У зв`язку з вищевикладеним просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 07.06.2023 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 26.06.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; витребувано від Департаменту докази по справі: належним чином засвідчені копії матеріалів службового розслідування, на підставі яких винесено оскаржуваний наказ № 177 від 21.03.2023 відносно ОСОБА_1 ; довідку про середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 .

Відповідач позов не визнав, 10.07.2023 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому, зазначає, що 05.02.2023 о 03:30, під час дії комендантської години за адресою: пр-т Богдана Хмельницького, 25-А, м. Дніпро, нарядом поліції зупинено автомобіль під керуванням позивача, який перебував за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці події з використанням спеціального технічного засобу або в медичному закладі охорони здоров`я позивач відмовився. На місці події стосовно позивача за порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. З матеріалів службового розслідування встановлено, що в порушення Присяги поліцейського позивач не виконав вимог заходу правового режиму воєнного стану, оголошеного на всій території України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а саме проігнорував режим комендантської години. Крім того, недостойна поведінка позивача, що виразилась у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмові на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння та складенні стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП, лише підкреслює факт його грубого і безпрецедентного порушення службової дисципліни, яке ганьбить і осоромлює високе звання поліцейського. Вищенаведене свідчить про грубе порушення службової дисципліни позивачем. Така поведінка позивача є неприпустимою, принизливою та недостойною високого звання поліцейського та підриває авторитет поліції, знижує рівень довіри населення до поліції, що є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції. Причинами та умовами, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку позивачем дисциплінарна комісія вважає нехтування останнім особистою відповідальністю перед суспільством і державою та його низький рівень сформованості особистих морально-етичних якостей. Посилається на абзац 2 підпункту 2 пункту 1 наказу Національної поліції України від 19.07.2022 № 507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», відповідно до якого за результатами службових розслідувань за фактами причетності до скоєння корупційних кримінальних правопорушень, незаконного застосування табельної вогнепальної зброї або її втрати в умовах, що не пов`язані з веденням бойових дій, дорожньо-транспортних пригод з тяжкими наслідками, а також випадками керування транспортними засобами в стані (або з ознаками) сп`яніння, перебування на службі в стані сп`яніння, безпідставної відсутності на робочому місці (на службі) більше ніж добу до винних застосовується найсуворіший вид дисциплінарної відповідальності звільнення із служби в поліції. Таким чином, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що характер учиненого позивачем дисциплінарного проступку є несумісним із подальшим проходженням ним служби в Національній поліції України. Крім того, зазначає, що згідно постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позивач заперечував свою винуватість, вказавши, що він не керував транспортним засобом, а отже не зобов`язаний був проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Він із самого початку повідомив про це поліцейським, проте ними було проігноровано даний факт. Його автомобіль зламався, а керував ним до місця на якому його було виявлено, друг, який пішов шукати допомогу, щоб відбуксувати автомобіль. В свою чергу, за змістом висновку про результати службового розслідування щодо позивача, особи, які проводили службове розслідування, дійшли до переконання про вчинення ним дисциплінарного проступку, оскільки його дії свідчать про відсутність у нього високої свідомості, недотримання законодавства, порушення норм професійної етики та призводить до приниження авторитету поліції. Такі дії не можна вважати гідними посади поліцейського та його особисті дані не можна вважати такими, що сприяють посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, оскільки поліцейські власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись. Зазначає, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни. Зазначає, що службове розслідування було проведено саме за фактом складання стосовно позивача протоколу про адміністративне правопорушення, а не за фактом доведення вини останнього у вчиненні цих порушень. Щодо вимог про стягнення судових витрат на правову допомогу, зазначає, що позивачем не надано доказів, а саме документів, які б свідчили про оплату гонорару (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), у зв`язку з чим зазначає про відсутність підстав для задоволення вимог в частині стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги. Просить у задоволенні позову відмовити.

26.07.2023 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що вчинення будь-яких порушень службової дисципліни з боку позивача не було, а притягнення його до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції не має законного підґрунтя. Вважає, що матеріалами службового розслідування не підтверджується склад дисциплінарного проступку в діянні позивача, які стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. З аналізу змісту висновку службового розслідування вбачається, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стали події за фактом складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, проте судовим рішенням встановлено відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Факт складання відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення, про що зазначає відповідач, за відсутності доведення вини позивача в інкримінованому, беззаперечно не може свідчити про вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Також, на думку представника позивача, службове розслідування проведено не об`єктивно та неповно. Стосовно порушення комендантської години, зауважує, що метою комендантської години є мінімізація цивільних, а не поліцейських осіб в публічних місцях для підвищення рівня безпеки. Оскільки позивач перебував у м. Дніпрі у відрядженні у зв`язку з проходженням курсів підвищення кваліфікації, твердження відповідача щодо порушення позивачем комендантської години не заслуговує уваги, оскільки на позивача продовжували поширюватися повноваження поліцейського та не розповсюджувались обмеження комендантської години. Щодо стягнення правової допомоги зазначив, що чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу. Наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши наявні матеріали справи та з`ясувавши на їх підставі фактичні обставини справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено таке.

Позивач з 08.02.2016 по 01.05.2023 проходив службу в поліції, що підтверджується записами трудової книжки серія НОМЕР_2 від 15.07.2014( а.с. 100-102).

06.02.2023 т.в.о. начальника УПП в Запорізькій області капітан поліції О. Борзенко звернувся з доповідною запискою до начальника Департаменту про можливе порушення службової дисципліни інспектором взводу №2 роти №2 батальйону №2 УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Сущім В.В., що мало місце 05.02.2023. За змістом доповідної записки повідомлено, що 05.02.2023 о 03:30 нарядом поліції «ЛЕГІОН 0211» під час дії комендантської години за адресою: пр-т Богдана Хмельницького, 25-А, м. Дніпро, зупинено автомобіль CHEVROLET CRUZE, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням старшого лейтенанта поліції, інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 УПП в Запорізькій області Сущого В.В., який перебував за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці події з використанням спеціального технічного засобу або медичному закладі охорони здоров`я відмовився. На місці події стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Просив провести службове розслідування (а.с.79).

З метою повного, всебічного та об`єктивного встановлення причин та обставин порушення службової дисципліни інспектором взводу №2 роти №2 батальйону №2 УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Сущім В.В., що виразилось у його керуванні транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`янінні та складенні стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, внаслідок його відмови на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, наказом начальника Департаменту №294 від 06.02.2023 призначено службове розслідування у формі письмового провадження, утворено дисциплінарну комісію та на період проведення службового розслідування з 11.02.2023 позивача відсторонено від виконання службових обов`язків (а.с.80).

Наказом начальника Департаменту №365 від 20.02.2023 продовжено термін проведення службового розслідування, призначеного наказом від 06.02.2023 №294, на 15 календарних днів (а.с. 184).

07.03.2023 начальником Департаменту затверджено Висновок службового розслідування, за змістом якого встановлено, що 05.02.2023 о 03:30 нарядом поліції «ЛЕГІОН 0211» під час дії комендантської години за адресою: пр-т Богдана Хмельницького, 25-А, м. Дніпро, зупинено автомобіль CHEVROLET CRUZE, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшого лейтенанта поліції, інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 УПП в Запорізькій області ДПП, який перебував за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці події з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора «Drager Alcotest» або в медичному закладі охорони здоров`я старший лейтенант поліції Сущий В. відмовився, що було зафіксовано на спеціальні технічні засоби, а саме портативні відеореєстратори № 473333 та № 472229. На місці події стосовно ОСОБА_2 за порушення пункту 2.5 ПДР складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Окремо зазначено, що командиром взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 УПП в Дніпропетровській області Департаменту старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 , 05.02.2033 о 04.20, за адресою: пр-т Богдана Хмельницького, 25-А, м. Дніпро, відповідно до статті 265-2 КУпАП складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу CHEVROLET CRUZE, номерний знак НОМЕР_3 , у зв`язку із складанням відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП. Подія зафіксована на спеціальні технічні засоби, а саме портативні відеореєстратори №473333 та №472229.

У ході службового розслідування 06.02.2023 за вих. № 2518/41/32/01-2023 на адресу УПП в Дніпропетровській області ДПП відправлено запит «Про надання інформації» відносно обставин вищенаведеної події. 07.02.2023 за вх. №. 1704 (на електронну пошту) та 14.02.2023 за вх. № 1985 на адресу УПП в Запорізькій області ДПП надійшла відповідь на вищевказаний запит. У додатках містилися копії протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 208795 від 05.02.2023, акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу CHEVROLET CRUZE, номерний знак НОМЕР_3 , та рапорту старшого лейтенанта поліції Григоренко А., оптичний носій інформації DVD-R диск.

У рапорті, складеному старшим лейтенантом поліції Григоренко А. зазначено, що 05.02.2023, близько 03.30 за адресою: пр-т Богдана Хмельницького, 25-А, м. Дніпро, виявлено автомобіль, який перебував не на дорозі, заскочив на тротуарний паркан та застряг. Зупинившись, стало зрозуміло, що водій не впорався з керуванням автомобіля CHEVROLET CRUZE, номерний знак НОМЕР_3 , та виїхав на тротуар, перекривши рейки для руху трамваю. Під час спілкування із водієм у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови. При перевірці документів стало відомо, що водій є діючим працівником поліції, а саме перебуває на посаді інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 УПП в Запорізькій області, знаходиться у м. Дніпро у зв`язку із проходженням курсів підвищення кваліфікації у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ. Про дану подію сповіщено керівника, чергового та працівників ВМАЗ УПП в Дніпропетровській області ДПП, інспекцію по особовому складу. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці події з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора «Drager Alcotest» або в медичному закладі охорони здоров`я ОСОБА_4 відмовився, що було зафіксовано на портативні відеореєстратори № 473333 та № 472229.

Також, у ході службового розслідування, дисциплінарною комісією досліджено наявний відеозапис події, наданий працівниками УПП в Дніпропетровській області відповідно до запиту (вих. № 2518/41/32/01-2023 від 06.02.2023).

Крім того, з матеріалів службового розслідування встановлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_4 не виконав вимог заходу правового режиму воєнного стану, оголошеного на всій території України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а саме проігнорував режим комендантської години та перебував на вулиці 05.02.2023 о 03.30 за адресою: м. Дніпро, просп. Богдана Хмельницького, буд. 25-А, тобто після 00.00 05.02.2023, що є порушенням вимог Наказу голови Дніпропетровської обласної Державної адміністрації Валентина Резніченка від 24.06.2022 № 361/0/527-22 «Про зміну комендантської години».

Висновком службового розслідування, крім іншого, запропоновано за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1,6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, пункту 1 частини першої статті 18 та Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», абзацу другого пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року №1179, розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації начальника обласної військової адміністрації «Про зміну коменданської години» від 24.06.2022 №361/0/527-22, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту, до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №2 УПП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом Департаменту від 21.03.2023 №177 до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №2 УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом Департаменту від 01.05.2023 №505 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено із служби в поліції за п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Підстава: наказ Департаменту патрульної поліції від 21.03.2023 №177.

Не погоджуючись з наказом про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції та вважаючи протиправним своє звільнення із служби в поліції, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі Порядок №893).

Відповідно до ст. 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закон № 580-VIII, зобов`язує поліцейського, з-поміж іншого, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції (п. 1, 2, 6, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Згідно з ч.10 ст. 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок проведення службових розслідувань в органах поліції, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення станом на час виникнення спірних правовідносин визначався Порядком №893.

Пунктом 1 розділу V Порядку №893 встановлено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до п. 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з п. 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 1 ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Таким чином, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, яким визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого вирішується питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, наявності чи відсутності підстав для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, що викладається в обґрунтованому наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Судом встановлено, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за те, що 05.02.2023, близько 03.30, під час дії комендантської години позивача було зупинено за адресою: пр-т Богдана Хмельницького, 25-А, м. Дніпро, та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 130 КУпАП, а саме: керування транспортирним засобом марки CHEVROLET CRUZE, номерний знак НОМЕР_3 з ознаками алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що порушення службової дисципліни є окремою підставою для застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, у тому числі, у вигляді звільнення зі служби в поліції, і не пов`язане з результатом розгляду судом справи про адміністративне правопорушення.

З аналізу положень частини 2 статті 5 Дисциплінарного статуту випливає, що притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності є самостійним юридичним наслідком, який настає у разі скоєння ним дисциплінарного проступку. Обставини, що передували притягненню особи до цього виду відповідальності, можуть потягнути за собою настання інших наслідків у вигляді адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, але, це не може слугувати підставою для звільнення працівника поліції саме від дисциплінарної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2019 року по справі №804/1831/16.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, випливає, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно. Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Наведене кореспондується з положеннями Правил етичної поведінки працівників поліції, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, відповідно до п.1 Розділу ІІ яких під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Відтак поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Аналогічні правові висновки щодо суті Присяги поліцейського викладені у постановах Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі №804/1831/16 та від 24 лютого 2020 року у справі №804/2711/17.

Верховний Суд в постанові від 25 березня 2020 року у справі №802/1283/17-а зауважив, що порушення Присяги поліцейського означає не лише несумлінне чи недобросовісне виконання ним своїх обов`язків, а й вчинення такого проступку, який тягне за собою вкрай негативні (тяжкі) наслідки та підриває довіру до нього як до носія влади.

Отже, у разі звільнення особи за порушення Присяги в ході службового розслідування мають бути встановлені всі обставини, які свідчать про наявність в її діях саме цього проступку.

Водночас, перевіряючи правомірність рішення суб`єкта владних повноважень, суд має право враховувати преюдиційні обставини, зокрема, встановлені в судовому рішенні про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у діях особи складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (з урахуванням водночас наявних у справі доказів та застосуванням необхідних матеріально-правових норм).

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 21 вересня 2018 року по справі №824/227/17-а, від 25 березня 2020 року по справі №802/1283/17-а.

Судом встановлено, що постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.04.2023 у справі № 932/2111/23, яка набрала законної сили 24.04.2023, суд закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 за протоколом про адміністративне правопорушення від 05 лютого 2023 року серії БР № 208795, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Так у вказаній постанові суду зазначено, що ознайомившись зі змістом відеозапису, доданим до протоколу, № 473333, 472229, суд встановив, що запис починається з того, що транспортний засіб перебуває на проїжджій частині в нерухомому стані, а поряд з ним знаходиться ОСОБА_1 , який повідомив про те, що він не керував транспортним засобом та чекає на допомогу. З висловлювань поліцейського також вбачається, що ОСОБА_1 не було зупинено під час керування транспортним засобом. Лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення за умови заперечення з боку звинуваченої особи, суд не може встановити факт керування транспортним засобом, адже в такому разі не буде дотримано стандарту доказування «поза розумним сумнівом». Таким чином, з огляду на пояснення, надані ОСОБА_1 на місці, застосовану поліцейським процедуру перевірки обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та надані матеріали, суд констатував недостатність доказів для висновку про факт керування особою транспортним засобом, а отже вимога поліцейського про проходження огляду на стан сп`яніння була незаконною. Отже суд зауважив, що саме перебування водія позивача поряд з автомобілем який знаходиться в нерухомому стані, без наявності доказів руху, не складає об`єктивну сторону адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, у справі № 932/2111/23 суд дійшов висновку, що обставини (щодо керування особою), які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження, а отже провадження у справі належить закрити відповідно до пункту 1 статті 247, пункту 3 частини першої статті 284 КУпАП, у зв`язку з недоведеністю наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Викладеним спростовуються висновки службового розслідування про те, що позивач 05.02.2023 о 03.30 під час комендантської години в умовах дії воєнного стану керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а відтак, застосування до позивача дисциплінарного стягнення за даним фактом є безпідставним.

Щодо посилання відповідача на порушення позивачем комендантської години, суд зазначає таке.

Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» №389-VIII від 12.05.2015 (далі - Закон №389-VIII) в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України Про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування.

Розпорядженням голови Дніпропетровської обласної Державної адміністрації від 24.06.2022 № 361/0/527-22 «Про зміну комендантської години», на території міст Дніпро та Кам`янське Дніпропетровської області запроваджено комендантську годину з 00.00 до 05.00, починаючи з 25 червня 2022 року.

Відповідно до п.8. Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 №573 (зі змінами), під час дії комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.

На території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Дозволяється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях, де запроваджено комендантську годину, без виданих перепусток особам та рух транспортних засобів Збройних Сил, Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Національної поліції, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС, які залучаються до здійснення заходів під час запровадження комендантської години, транспортним засобам спеціалізованого призначення, які виконують невідкладне службове завдання, за умови ввімкнення спеціальних світлових сигнальних пристроїв, а також адвокатам, призначеним регіональними центрами з надання безоплатної вторинної правової допомоги для надання безоплатної вторинної правової допомоги затриманим у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, особам, час прибуття до яких припадає на визначений період доби, зокрема на власних транспортних засобах.

Згідно з п.9 вказаного Порядку, для забезпечення контролю за здійсненням заходів під час запровадження комендантської години створюється система пропускного режиму та за рішенням коменданта (за погодженням з військовим командуванням) особам видаються перепустки.

Перепустка є документом, що видається в комендатурі із зазначенням строку дії та пред`являється, зокрема, військовослужбовцем Збройних Сил, Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, поліцейським Національної поліції, військовослужбовцем та працівником СБУ, працівником ДФС, ДМС, ДСНС разом із службовим посвідченням.

Відповідно до п.14 Порядку, перебування, в`їзд/виїзд (вхід/вихід) військовослужбовців Збройних Сил, Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, поліцейських Національної поліції, військовослужбовців та працівників СБУ, працівників ДФС, ДМС, ДСНС, їх перевезення транспортними засобами спеціалізованого призначення, перевезення військових вантажів та осіб із зброєю та боєприпасами на територію/з території, де запроваджено комендантську годину, організовуються та здійснюються з урахуванням умов обстановки, яка склалася, наявності сил та засобів, визначених завдань, бойового розподілу підрозділів, місць їх дислокації відповідними командирами (начальниками) за погодженням із комендантом на підставі перепусток і службових посвідчень.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що поліцейські Національної поліції продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності під час дії комендантської години, однак перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях, де запроваджено комендантську годину, дозволяється лише на підставі перепусток і службових посвідчень, або без виданої перепустки особам, які залучаються до здійснення заходів під час запровадження комендантської години.

З матеріалів справи встановлено, що позивач перебував 05.02.2023, близько 03.30 на вулиці за адресою: АДРЕСА_2 , під час дії комендантської години.

При цьому, у вказаний період позивач перебував у м.Дніпрі у відрядженні у зв`язку з проходженням курсів підвищення кваліфікації, отже він не був залучений до здійснення заходів під час запровадження комендантської години, доказів наявності перепустки на перебування 05.02.2023 на вулиці під час коменданської години у м.Дніпро позивач не надав.

Отже, позивачем порушено вимоги чинного законодавства України, що становить сутність порушення службової дисципліни відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту.

Водночас, застосований до позивача крайній захід дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є неспівмірним із тяжкістю скоєного правопорушення та спричиненими таким правопорушенням наслідками.

Так, саме лише посилання на загальні положення Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції та Правил етичної поведінки поліцейських є недостатніми для належного обґрунтування рішення про застосування щодо позивача крайнього заходу дисциплінарного стягнення звільнення зі служби.

Оцінюючи, чи відповідало застосоване до позивача дисциплінарне стягнення критеріям обґрунтованості та пропорційності, суд зазначає про те, що такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з посади є крайнім заходом дисциплінарного впливу та повинен застосовуватись у виняткових випадках і за вчинення дисциплінарних проступків, які спричинили тяжкі наслідки.

Водночас відповідач, усупереч вказаному, належним чином не обґрунтував необхідність застосування до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення та неможливість застосування іншого, крім звільнення з посади, виду дисциплінарного стягнення.

Відповідач посилається на положення абзацу 2 підпункту 2 пункту 1 наказу Національної поліції України від 19.07.2022 № 507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», відповідно до якого за результатами службових розслідувань за фактами причетності до скоєння корупційних кримінальних правопорушень, незаконного застосування табельної вогнепальної зброї або її втрати в умовах, що не пов`язані з веденням бойових дій, дорожньо-транспортних пригод з тяжкими наслідками, а також випадками керування транспортними засобами в стані (або з ознаками) сп`яніння, перебування на службі в стані сп`яніння, безпідставної відсутності на робочому місці (на службі) більше ніж добу до винних застосовується найсуворіший вид дисциплінарної відповідальності звільнення із служби в поліції.

Водночас, під час судового розгляду факт керування позивачем транспортного засобу в стані (або з ознаками) сп`яніння спростовано, наявність інших обставин, наведених у положеннях наказу, на які посилається відповідач, не доведено. Наявні у матеріалах справи докази не дають підстав кваліфікувати виявлене одиничне порушення як грубе порушення дисципліни, достатнє для застосування такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення з посади.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність наказу від 21.03.2023 №177 в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, наказу від 01.05.2023 року №505 о/с «По особовому складу», про звільнення позивача зі служби в поліції, у зв`язку з чим наявні підстави для поновлення позивача на посаді інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 УПП в Запорізькій області.

Отже, в даній частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд зазначає таке.

Верховний Суд у подібних правовідносинах у постановах від 13 лютого 2019 року у справі № 815/2959/17, від 26 квітня 2019 року у справі № 815/1829/17 та від 17 березня 2021 року у справі № 815/6557/16, від 20 листопада 2021 року у справі №540/2137/20 сформував правовий висновок, відповідно до якого, при обрахунку грошового забезпечення за час вимушеного прогулу поліцейського необхідно застосовувати положення Порядку і умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06 квітня 2016 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799 (далі Порядок №260).

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Відтак, у випадку поновлення незаконно звільненого поліцейського на службі, йому виплачується не середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, а всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були йому визначені на день звільнення, за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день поновлення на службі.

За наведеного, належним способом захисту порушеного права у цій частині позовних вимог є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з дня звільнення по 25.08.2023, виходячи з усіх видів грошового забезпечення (в тому числі премія), які були визначені позивачу на день звільнення.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню

Пунктами 2, 3 частини першої статті 371 КАС України передбачено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби;.

Враховуючи наведені положення, рішення суду про поновлення позивача на службі в поліції на посаді інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 УПП в Запорізькій області підлягає негайному виконанню. Водночас, відсутні підстави для негайного виконання рішення в частині стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місць, оскільки обраний судом у даній справі спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії не відповідає умовам, передбаченим пунктом 2 частини першої статті 371 КАС України.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що з урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1073,60 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту.

Позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач звернув увагу, що позивачем не надано доказів, а саме документів, які б свідчили про оплату гонорару (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

За змістом статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7).

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано:

- Договір про надання правової допомоги від 19.05.2023 (далі - Договір від 19.05.2023). Відповідно до пункту 1 Договору від 19.05.2023 Клієнт ( ОСОБА_1 ) доручає, а Адвокат (Мамедов Т.К.) приймає на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу щодо захисту і представництва інтересів в Запорізькому окружному адміністративному суді з приводу позовної заяви про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення його прав. Пунктом 3 вказаного договору визначено, що вартість послуг обговорюється між адвокатом та Клієнтом, яка визначається складністю реалізації поставлених завдань, об`ємом вивчених матеріалів. Оплата здійснюється відповідно до досягнутої домовленості, про що складається акт;

- Акт виконаних робіт за договором про надання правничої (правової) допомоги від 19.05.2023, відповідно до якого встановлено перелік наданих юридичних послуг виконавцем: складання позовної заяви 5000,00 грн, ознайомлення з матеріалами службової перевірки та їх правовий аналіз 5000,00 грн. збір доказів для позовної заяви 5000,00 грн; Всього до сплати 15 000,00 грн.

Будь-яких інших документів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, у тому числі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, подання якого вимагають положення ч.4 ст. 134 КАС України, позивачем не надано. Заяву про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог у зв`язку з неможливістю з поважних причин подати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат, в порядку ч. 3 ст. 143 КАС України, позивачем не подано.

Відповідно до положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (постанови від 17.03.2021 у справі №280/1266/19, від 25.03.2021 у справі №645/3044/17, від 09.03.2021 у справі №200/10535/19-а тощо), при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд зазначає, що умови Договору від 19.05.2023 носять загальний характер та не містять жодного посилання на адміністративну справу, в межах якої заявлені витрати до відшкодування, або будь-які інші дані, зокрема, посилання на предмет спірних правовідносин, які б дозволяли ідентифікувати послуги як такі, що надані у зв`язку з розглядом адміністративної справи №280/3710/23.

Також з наданих письмових доказів неможливо встановити дійсність понесення позивачем зазначених витрат та підтвердження сплати їх адвокату, оскільки не надано документів, що свідчать про оплату послуг, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжна інструкція з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо).

Крім того, всупереч положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» Договір від 19.05.2023 не містить умов щодо порядку обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстав для зміни розміру гонорару, порядку його сплати, умови повернення тощо, адже саме в такому договорі мають бути викладені домовленості щодо вказаних істотних умов договору, а тому, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу не відповідає вимогам обґрунтованості.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, оскільки належних доказів понесення таких витрат суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 21 березня 2023 року № 177 Про застосування до працівників управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції дисциплінарних стягнень в частині застосування до інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 01 травня 2023 року № 505 о/с По особовому складу в частині звільнення зі служби в поліції інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 01 травня 2023 року.

Поновити на службі в поліції на посаді інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 02 травня 2023 року.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з дня звільнення по 25 серпня 2023 року, виходячи з усіх видів грошового забезпечення (в тому числі премія), які були визначені ОСОБА_1 на день звільнення 01 травня 2023 року.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції підлягає негайному виконанню.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати зі сплати судового збору сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, буд.3, .

Повне судове рішення складено 25.08.2023.

Суддя М.О. Семененко