Справа № 440/8109/22
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 р. Справа № 440/8109/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 року, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, м. Полтава, повний текст складено 12.04.23 року по справі № 440/8109/22

за позовом приватного підприємства "Візит-сервіс"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, приватне підприємство "Візит-сервіс", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області (без присвоєного номеру, без дати), яким зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50% у розмірі 158994,24 грн за несплату грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість );

- зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області вчинити дії щодо здійснення коригування безпідставно нарахованих сум грошових зобов`язань у розмірі 158994,24 грн, відображених в Електронному кабінеті, 32334408, ПП "Візит-сервіс", як борг (податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) по ШС нарахованих за актом у поточному році по податковому повідомленню-рішенню (форма ПС) №1658/1807 від 30.05.2022, шляхом їх виключення з інтегрованої платника ПП "Візит-сервіс".

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідно до висновків камеральної перевірки діяння позивача, що призвели до порушення правил сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, вважаються вчиненими умисно, тому відповідальність платника за несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання, передбачена пунктом 124.3 статті 124 Податкового кодексу України. Позивач не погоджується з застосуванням штрафу у розмірі 50%, який відповідач нарахував на підставі пункту 124.3 статті 124 Податкового кодексу України, оскільки в діях підприємства був відсутній будь-який умисел на несплату податкових зобов`язань.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 року у справі № 440/8109/22 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області від 30.05.2022 №1658/1807.

Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби в Полтавській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків приватного підприємства "Візит-сервіс" шляхом виключення інформації про борг на суму 158994,24 грн.

Відповідач, Головне управління ДПС у Полтавській області, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 року у справі № 440/8109/22 та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 30.05.2022 №1658/1807 прийнято правомірно, оскільки контролюючим органом встановлено факт несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за період квітень 2021 року. Вважає, що контролюючим органом доведено скоєння платником правопорушення, а саме що позивач мав можливість вжити заходів щодо дотримання правил та норм Податкового кодексу України, але позивач умисно не вчиняв певні дії або допускаючи бездіяльність щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, вчиняв умисно затримку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання. Посилається на те, що позивач жодним чином не заперечує та не спростовує встановлені перевіркою порушення термінів сплати узгоджених сум податкових (грошових) зобов`язань по податку на додану вартість, лише зазначає про недостатність коштів для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань. Позивачем не надано належних доказів про неможливість виконання обов`язку щодо своєчасної сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість, визначених у податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 20.05.2021 р. приватним підприємством "Візит-сервіс" подано податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2021 року, у якій визначено до сплати грошове зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 527793,00 грн.

Головним управлінням ДПС у Полтавській області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податковій декларації з податку на додану вартість за період квітень 2021 року ПП "Візит-сервіс", за результатами якої складено акт від 27.01.2022 №721/16-31-18-07-03/32334408.

Відповідно до висновків акта встановлено несвоєчасну сплату та несвоєчасне подання платіжних доручень на сплату узгоджених сум грошових зобов`язань з податку на додану вартість, чим порушено пункт 57.1 статті 57, пункт 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, а саме: за квітень 2021 року - граничний термін сплати 31.05.2021, фактично сплачено 30.06.2021, 14.07.2021, 30.07.2021, 30.08.2021, 30.09.2021, 29.10.2021, 29.11.2021, 29.12.2021 із затримкою на 30, 44, 60, 91, 122, 151, 182, 212 календарних днів, відповідно.

В акті також зазначено, що дії платника податків вважаються винними, позивач мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте, не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання. Створення платником податків удавано цілеспрямовано умов, які направлені на невиконання або неналежне виконання установлених законодавчих вимог, є свідченням того, що ці дії (бездіяльність) ним вчинені умисно, повторно.

Позивачем подано до Головного управління ДПС у Полтавській області заперечення від 09.02.2022 №11 до акта від 27.01.2022 №721/16-31-18-07-03/32334408, у яких, зокрема, зазначено, що акт перевірки не є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства, у тому числі щодо винних умисних дій з боку ПП "Візит-сервіс", у зв`язку з чим він не може бути підставою для прийняття будь-яких рішень, що мають юридичне значення.

23.02.2022 в.о. начальника ГУ ДПС у Полтавській області затверджено висновок № 32/16-31-18-03 за результатами розгляду заперечення від 09.02.2022 №11, відповідно до якого висновки акта камеральної перевірки від 27.01.2022 №721/16-31-18-07-03/32334408 залишено без змін, а заперечення без задоволення.

Відповідно до акта від 27.01.2022 №721/16-31-18-07-03/32334408 ГУ ДПС у Полтавській області складено податкове повідомлення-рішення від 30.05.2022 №1658/1807, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання, визначене пунктом 57.1 статті 57, пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України та на підставі статті 124 Податкового кодексу України, за затримку на 30, 44, 60, 91, 122, 151, 182, 212 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 317988,48 грн зобов`язано позивача сплатити штраф у розмірі 50 % у сумі 158994,24 грн.

Позивачем подано скаргу на податкове повідомлення-рішення від 30.05.2022 №1658/1807 до Державної податкової служби України, якою прийнято рішення про результати розгляду скарги від 09.08.2022 № 8852/6/99-00-06-03-01-06, яким скаргу платника податків залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін.

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Полтавській області від 30.05.2022 №1658/1807, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган безпідставно застосував до позивача штраф у розмірі 50% від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання, передбачений пунктом 124.3 статті 124 ПК України, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Полтавській області від 30.05.2022 №1658/1807 є таким, що не ґрунтується на вимогах законодавства, прийнято без врахування усіх обставин, які мали значення для його прийняття, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Полтавській області від 30.05.2022 №1658/1807 скасовано, то відповідач зобов`язаний внести зміни до інтегрованої картки платника податків позивача шляхом виключення інформації про борг на суму 158994,24 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.39 та 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України: грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня; податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

У відповідності до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи (пункт 38.3. статті 38 ПК України).

Порядок сплати податку на додану вартість встановлено пунктом 57.1 статті 57 та пунктом 203.2 статті 203 ПК України.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Пункт 203.2 статті 203 ПК України також передбачає, що сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

У свою чергу, за змістом пункту 203.1. статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пункту 124.1 статті 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Якщо зарахування коштів з електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в оплату узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного в уточнюючому розрахунку до податкової декларації, здійснюється на наступний операційний (банківський) день, штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Згідно з пунктом 124.2 статті 124 ПК України діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 124.3 ст. 124 ПК України діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

У відповідності до п. 109.1 ст. 109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За змістом пункту 109.3 статті 109 ПК України у випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2-123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.

Згідно з п. 112.2 ст. 112 ПК України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Пунктом 112.7 статті 112 ПК України зазначено, що у разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків.

Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

З аналізу вказаних норм права випливає, що статтею 124 ПК України встановлена відповідальність платника податків у разі несплати узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, у вигляді штрафу. При цьому пункт 124.1. статті 124 ПК України передбачає штраф: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу, а пункт 124.2 статті 124 ПК України - штраф в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання, за ці ж діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, але вчинені умисно.

Отже, необхідною умовою притягнення платника податків до фінансової відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого пунктом 124.2 статті 124 ПК України, є наявність умисних дій та вини такого платника податків, що зумовлює обов`язок контролюючого органу під час перевірки встановити доведеність обставин, які б свідчили про цілеспрямоване створення платником податків умов, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених ПК України, а також вчинених повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів.

Із змісту спірного податкового повідомлення-рішення слідує, що контролюючим органом застосовано до позивача штраф в розмірі 50 відсотків від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання, як за діяння, які вчинені умисно, що передбачено пунктом 124.3 статті 124 ПК України.

Згідно з актом камеральної перевірки від 27.01.2022 р. №721/16-31-18-07-03/32334408 порушення полягало несвоєчасній сплаті та несвоєчасне подання платіжних доручень на сплату узгоджених сум податкових (грошових) зобов`язань з податку на додану вартість, чим порушено пункт 57.1 статті 57, пункт 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, а саме: за квітень 2021 року - граничний термін сплати - 31.05.2021, фактично сплачено 30.06.2021, 14.07.2021, 30.07.2021, 30.08.2021, 30.09.2021, 29.10.2021, 29.11.2021, 29.12.2021 із затримкою на 30, 44, 60, 91, 122, 151, 182, 212 календарних днів, відповідно.

Колегія суддів встановила, що у податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року позивачем визначено до сплати грошове зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 527793,00 грн, тоді як факт несвоєчасної сплати зобов`язання контролюючим органом встановлено щодо суми 317988,48 грн. Таким чином, позивачем несвоєчасно сплачено частину задекларованої суми ПДВ за квітень 2021 року.

Водночас суд зауважує, що в акті перевірки контролюючим органом не зазначено обставини та не доведено фактів, які свідчили б про умисне порушення платником податків строків сплати грошового зобов`язання.

Судовим розглядом встановлено, що позивач своєчасно не сплатив узгоджену суму грошового зобов`язання, що є підставою для застосування п. 124.1 ст. 124 ПК України та тягне за собою накладення штрафу у розмірі 10 % погашеної суми податкового боргу при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.

Колегія суддів зазначає, що контролюючим органом помилково застосовано п. 124.3 ст. 124 ПК України, що, в свою чергу, спричинило протиправне визначення відсоткового значення нарахованого штрафу 50%, замість належного застосування п. 124.1 ст. 124 Податкового кодексу України, що передбачає 10% штрафу від погашеної суми податкового боргу.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі, на те, що позивач мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, що підтверджує умисність дій платника податків, колегія суддів не приймає та вважає необґрунтованими, оскільки контролюючим органом не встановлено на підставі відповідних документів наявність можливості ПП «ПТК «Візит» сплатити податкове зобов`язання з ПДВ спірний період у повному обсязі у строк, передбачений ПК України (зокрема, наявність достатніх коштів на розрахункових рахунках, а також на рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість).

Також, колегія суддів зазначає, що не видається можливим встановлення у межах камеральної перевірки обставин, що свідчать про винність та умисність діянь платника податків, оскільки згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, які об`єктивно не можуть підтвердити чи спростувати розумність, добросовісність і належну обачність платника податків, що є необхідним для встановлення його вини.

При цьому у позовній заяві позивач стверджував про недостатність протягом травня-грудня 2021 року коштів на рахунках, у тому числі на електронному ПДВ рахунку для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань, що зумовлено дією на території України карантину, встановленого постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", що під час перевірки відповідачем не перевірено, не надано оцінки.

Колегія суддів зазначає, що умовами, які визначають вину особи, у розумінні статті 112 ПК України є: встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте невжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання; доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, однак, невжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи у вчиненні податкового правопорушення.

Отже, Податковим кодексом України на контролюючий орган покладено обов`язок доведення вини, без виконання якого особу не можливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого необхідною умовою є наявність вини.

Колегія суддів встановила, що акт камеральної перевірки 27.01.2022 №721/16-31-18-07-03/32334408 не містить достатніх обґрунтувань умисного вчинення позивачем порушення норм пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України та необхідності застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених пунктами 124.1-124.3 статті 124 Податкового кодексу України (як зазначено у висновку акта перевірки).

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, обов`язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення покладено на контролюючий орган.

Однак, відповідачем під час розгляду справи доказів про умисне порушення позивачем строків сплати податкового зобов`язання з ПДВ за період квітень 2021 року не надано.

Колегія суддів встановила, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 у справі №440/129/22 в задоволенні позову Приватного підприємства "Візіт-сервіс" до Головного управління ДПС України у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2023 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Візит-сервіс" задоволено. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 у справі № 440/129/22 скасовано. Прийнято постанову, якою задоволено адміністративний позов Приватного підприємства "Візит-сервіс": визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 5277/1807 від 04.08.2021, яким зобов`язано сплатити штраф у розмірі 25 % в сумі 124045,44 грн за несплату грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість.

Отже, наявні докази скасування наведеного податкового повідомлення-рішення щодо застосування до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 124.3 статті 124 ПК України, що виключає ознаки повторності діяння.

При цьому, відповідачу при складанні акта перевірки від 27.01.2022 та прийнятті оскаржуваного у цій справі податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області №1658/1807 від 30.05.2022 було відомо про оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 5277/1807 від 04.08.2021, оскільки ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 440/129/22 за позовом приватного підприємства "Візіт-сервіс" до Головного управління ДПС України у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.08.2021 №5277/1807.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що контролюючий орган безпідставно застосував до позивача штраф у розмірі 50% від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання, передбачений пунктом 124.3 статті 124 ПК України, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення від 30.05.2022 №1658/1807 не ґрунтується на вимогах законодавства, прийнято без врахування усіх обставин, які мали значення для його прийняття, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи та всупереч вимогам чинного законодавства.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доцільність зобов`язання Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків приватного підприємства "Візит-сервіс" шляхом виключення інформації про борг на суму 158994,24 грн, з огляду на наступне.

Правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування встановлені Порядком, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 № 5 (надалі Порядок № 5).

Відповідно до п. 2 розділу І Порядку № 5 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу.

Згідно п. 3 розділу І Порядку № 5 оперативний облік платежів здійснюється податковими органами в інформаційній системі. Метою ведення оперативного обліку і складання звітності податкових органів є забезпечення користувачів повною, достовірною та неупередженою інформацією щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування для прийняття оптимальних управлінських рішень.

Відповідно до п. 1 глави 1 розділу ІІ Порядку № 5 з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею. Під час проведення облікової операції в ІКП зазначається дата запису операції, зміст операції та/або документ, на підставі якого здійснюється запис. Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Інформаційна система після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

Таким чином, відповідач є спеціально уповноваженим органом, як відповідальним за достовірність відображення в інформаційній системі оперативного обліку податків, зборів, платежів.

В інтегрованій картці платника податків контролюючий орган відображає будь-які нарахування, збільшення або зменшення сум податкових зобов`язань платника податків, розрахунки з бюджетом.

Колегія суддів зауважує, що, оскільки нарахування, збільшення або зменшення сум податкових зобов`язань платника податків, його податкового боргу, розрахунки з бюджетом здійснюються в інтегрованій картці платника податків, то у платника податків наявний матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, зокрема, у постановах від 02.10.2018 у справі №816/2220/17, від 19.02.2019 у справі №825/999/17, від 25.03.2020 у справі №826/9288/18, від 28.10.2022 у справі №200/5487/21, від 02.03.2023 у справі №826/23604/15.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 року у справі № 440/8109/22 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 по справі № 440/8109/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко