Справа № 380/16784/22
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/16784/22 пров. № А/857/5210/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року у справі №380/16784/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 7 прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення,

суддя в 1-й інстанції Грень Н. М.,

час ухвалення рішення 17.02.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - 7 прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02 серпня 2022 року про відмову в перетині громадянином України ОСОБА_1 . Державного кордону України, яке прийнято начальником 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (типу Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (типу Б) старшим лейтенантом ОСОБА_2 .

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у перетинанні державного кордону України громалянину України, який досяг 16-ти річного віку, від 02 серпня 2022 року ОСОБА_1 , прийняте начальником 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (типу Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (типу Б) 7 прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) старшим лейтенантом ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що наявність у позивача права на відстрочення від призову на військову службу під час мобілізації не гарантує йому беззаперечного права на перетинання державного кордону для виїзду з України, оскільки як вже зазначено вище, в силу положень пункту 2-6 Правил таким правом позивач в умовах воєнного стану не наділений. Таким чином, як норми Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», так і норми Закону України «Про прикордонний контроль», Правил ґрунтується на тому, що наявність прав та обов`язків в особи має бути підтверджена певними документами, які дають уповноваженій службовій особі Держприкордонслужби прийняти обгрунтоване рішення. Крім того, звертає увагу, що з метою врегулювання питання виїзду за межі України для продовження навчання, органом військового управління було доведено письмове рішення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо порядку дій саме з такою категорією громадян, а не для громадян України, які вступили у заклади освіти за кордоном після оголошення мобілізації. Однак йдеться виключно про студентів, які станом на 24 лютого 2022 року навчались у закладах освіти за кордоном та після оголошення мобілізації повертаються для продовження навчання, а не про громадян України, які до зазначеної дати не навчались у закладах освіти за кордоном. Разом з тим, зазначена довідка не є військово-обліковим документом, не передбачена законодавством України і не може бути застосована для підтвердження відстрочки від призову на військову службу та інших не передбачених законодавством України цілей. Вказує, що надані позивачем 02 серпня 2022 року документи не дали змогу уповноваженим посадовим особам, які здійснюють прикордонний контроль у пунктах пропуску через державний кордон України, прийняти позитивне рішення, тому оскаржуване рішення є правомірним та скасуванню не підлягає. Крім того, зазначає про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що він має право на виїзд за кордон за п.2.6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57. Зазначає, що він має відстрочку від мобілізації, зокрема вказує, що ним з метою перетину кордону надано всі необхідні документи, а саме: закордонний паспорт НОМЕР_2 , студентський квиток № НОМЕР_3 від 08 червня 2022 року, військово-обліковий документ (тимчасове посвідчення № НОМЕР_4 ) з відміткою, що йому надано відстрочку від мобілізації, довідку від 14 липня 2022 року №423 для виїзду за кордон для здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та 4 докторантів, які навчаються за кордоном за денною або дуальною формами здобуття освіти, яка видана Первомайським районним центром комплектації та соціальної підтримки, довідку від 07 червня 2022 року про прийняття його на навчання до Академії прикладних наук ім. Князя Мешка І в м. Познані, оригінал нотаріально завіреного перекладу довідки від 07 червня 2022 року, довідку від 07 червня 2022 року про продовження ним навчання на денній формі навчання в Академії прикладних наук ім. Князя Мешка І в м. Познані. Звертає увагу, що станом на день перетину ним кордону та станом на день подання позовної заяви ні одна норма діючого закону України не містить заборони щодо виїзду з України у військовий час громадянина України, якому надано відстрочку від мобілізації та дозвіл територіального центру комплектування та соціальної підтримки для виїзду за кордон для здобувачів фахової передвищої та вищої освіти. Таким чином, вважає, що має право на перетин державного кордону, а відтак доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , прийнятий на навчання до Академії прикладних наук ім. Князя Мешка І в Познані 18 січня 2022 року, про що свідчить довідка Академії прикладних наук ім. Князя Мешка І в Познані від 07 червня 2022 року (а.с.32-33).

Відповідно до довідки про продовження іноземцем навчання на денній формі від 07 червня 2022 року Академії прикладних наук ім. Князя Мешка І в Познані, ОСОБА_3 , зарахований на період з 01 березня 2022 року по 28 лютого 2024 року на денну форму навчання ІІ ступеню за напрямком Адміністрація на платній основі на першому семестрі першого курсу. Навчання за денною формою розпочалося 01 березня 2022 року (а.с.36-38).

Листом від 26 серпня 2022 року Академії прикладних наук ім. Князя Мешка в Познані наданим на адвокатський запит представника позивача від 26 серпня 2022 року повідомлено, що 18 січня 2022 року громадянин України ОСОБА_1 прийнятий на денну форму навчання до Академії прикладних наук ім. Княза Мешка І в м. Познані, терміном навчання до 28 лютого 2024 року.

З довідки Первомайського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №423 від 14 липня 2022 року судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до абз.2 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» має право на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, як здобувач вищої освіти за денною або дуальною формою навчання. Заперечень щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном немає.

З тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_5 вбачається, що Первомайским РТЦК та СП надано відстрочку від призову відповідно до абз.2 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та дозвіл на виїзд за кордон для здобуття освіти терміном до 14 січня 2023 року.

Рішенням начальника 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (типу Б), відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (типу Б), 7 прикордонного Карпатського загону, старшим лейтенантом ОСОБА_2 від 02 серпня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України, у зв`язку із Законом України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", та Указу Президента України №65/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 громадянина ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду з України, за відсутністю підстав на право перетинання державного кордону, так як він не зміг надати на паспортний контроль документів відповідні документи.

Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, відтак звернувся із цим позовом у суд.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пред`явив під час перетину державного кордону України документи, які підтверджують, що він є студентом Академії прикладних наук ім. Князя Мешка І в м. Познані (Республіка Польща) денної форми навчання та підтверджують його право на відстрочку від призову на військову службу, надавали право на перетин державного кордону України як здобувачу фахової вищої освіти, який навчається за кордоном та не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, при цьому, відповідачем в оскаржуваному рішенні не вказано конкретного переліку документів, які підлягали поданню позивачем для підтвердження підстави для виїзду за кордон та не зазначено зауважень до представлених документів, а тому оскаржуване рішення є немотивованим та необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Ст.33 Конституції України передбачає, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ч.1,2 ст.2 Закону України Про прикордонний контроль прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

За змістом ч.3 ст.6 Закону України Про прикордонний контроль пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні.

Відповідно до ч.1,2 ст.14 Закону України Про прикордонний контроль від 05 листопада 2009 року №1710-VI іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України, відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Форма рішення про відмову у перетинанні державного кордону встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України №3857-XII від 21.01.1994 (далі - Закон №3857-XII).

Згідно зі ст.1 Закону №3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

За змістом ч.1 ст.6 Закону №3857-XII право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 згаданого Закону; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду; 10) він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.

Вказані підстави для тимчасового обмеження громадян у виїзді за межі території України є загальними та застосовуються за відсутності особливих правових режимів, які вводяться в дію Указом Президента України та затверджуються Верховною Радою України.

Відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Крім того, згідно з п.2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні військовому командуванню (зокрема, Державні прикордонній службі України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

За змістом п.3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено строком на 90 діб.

Відповідно до ст.1 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12 травня 2015 року №389-VIII (далі -Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає наданий відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з п.6 ч.1 ст.8 Закону №389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

За змістом ст.1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ (далі - Закон №3543-XII в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Ст.22 Закону №3543-XII визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Разом з тим, ст.23 Закону №3543-XII передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, відповідно до абз.2 ч.3 ст.23 Закону №3543-ХІІ (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Згідно з п.8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року №1455 перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

За змістом п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 1995 року №57, у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни, крім паспортних документів, повинні мати також підтверджуючі документи.

Порядок перетинання державного кордону України громадянами України визначено Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 (далі - Правила).

Пункт 2.6 Правил передбачає, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому-восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Пунктом 12 Правил №57 передбачено, що для здійснення прикордонного контролю громадяни подають уповноваженим службовим особам підрозділу охорони державного кордону паспортні, а у випадках, передбачених законодавством, і підтверджуючі документи без обкладинок і зайвих вкладень. Паспортні та підтверджуючі документи громадян, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону з метою встановлення їх дійсності та належності громадянину, який їх пред`являє. У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з метою перетину державного кордону України прибув до пункту пропуску через державний кордон Грушів. Для проведення паспортного контролю посадовій особі Державної прикордонної служби України позивач надав: закордонний паспорт НОМЕР_2 , студентський квиток № НОМЕР_3 від 08 червня 2022 року, військово-обліковий документ (тимчасове посвідчення № НОМЕР_4 ) з відміткою, що йому надано відстрочку від мобілізації, довідку від 14 липня 2022 року №423 для виїзду за кордон для здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та 4 докторантів, які навчаються за кордоном за денною або дуальною формами здобуття освіти, яка видана Первомайським районним центром комплектації та соціальної підтримки, довідку від 07 червня 2022 року про прийняття його на навчання до Академії прикладних наук ім. Князя Мешка І в м. Познані, оригінал нотаріально завіреного перекладу довідки від 07 червня 2022 року, довідку від 07 червня 2022 року про продовження ним навчання на денній формі навчання в Академії прикладних наук ім. Князя Мешка І в м. Познані.

Зі змісту довідки від 14 липня 2022 року №423 вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію має право на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, як здобувач вищої освіти з денною або дуальною формою навчання. Заперечень щодо виїзду позивача з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном немає (а.с.31).

Як зазначено вище, відповідно до абз.2 ч.3 ст.23 Закону Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти. Вказана правова норма є нормою прямої дії, яка встановлює позивачу право на відстрочку на військову службу під час мобілізації та на особливий період.

Таким чином, студенти, що навчаються на очній формі у передвищому або професійно-технічному або вищому навчальному закладі за кордоном мають право на звільнення від мобілізації при документальному підтвердженні цієї підстави.

Колегія суддів зазначає, що позивач є військовозобов`язаним, однак отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку набуттям статусу студента.

При цьому, 02 серпня 2022 року інспектором прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (типу Б), відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , старшим лейтенантом ОСОБА_2 , як уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону, прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України ОСОБА_1 , оскільки позивач не зміг надати на прикордонний контроль документи, що підтверджують підставу для виїзду за кордон.

Колегія суддів звертає увагу, що наявність права на відстрочку від призову під час мобілізації не потрібно ототожнювати з наявністю права на виїзд за межі України, оскільки відповідно до Правил №57 право на перетин державного кордону для певних категорій військовослужбовців, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, є обмеженим на період дії воєнного стану.

Крім того, до переліку осіб, які мають право на перетин державного кордону в умовах воєнного стану, не входять особи, визначені в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема, здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Колегія суддів враховує покликання позивача на те, що ним надано усі необхідні документи про підтвердження навчання за кордоном, що, на його думку, є підставою для перетину державного кордону, разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідач правильно звернув увагу на те, що право на перетин державного кордону мають студенти, які станом на 24 лютого 2022 року навчались у закладах освіти за кордоном та після оголошення мобілізації повертаються для продовження навчання, а не про громадян України, які до зазначеної дати не навчались у закладах освіти за кордоном.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявність у позивача права на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (на строкову військову службу) з тих підстав, що він є здобувачем освіти в іноземному навчальному закладі, не є підставою для виїзду за межі України під час дії правового режиму воєнного стану, а тому рішення відповідача від 02 серпня 2022 року, яким позивачу відмовлено у перетині державного кордону на виїзд з України, є правомірним.

Оцінюючи доводи позивача про відсутність у нього на момент спроби перетину кордону будь-яких обмежень, позаяк він, як здобувач вищої освіти, який навчається за денною формою здобуття освіти не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, то колегія суддів зазначає, що вказана обставина з цього приводу надає лише право на відстрочку від призову.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 17 серпня 2023 року у справі № 380/7792/22 зазначив, зокрема, що наявність такої відстрочки не звільняє позивача від виконання військового обов`язку в частині таких складових як от приписка до призовних дільниць; виконання військового обов`язку в запасі; дотримання правил військового обліку, як і від вірогідності бути залученим до виконання робіт, які мають оборонний характер в особливий період під час правового режиму воєнного стану.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає підставними та обґрунтованими, такі знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Враховуючи положення ст.139 КАС України, а також те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, тому підстави для стягнення судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача, відсутні.

Керуючись ст.242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року у справі №380/16784/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 28 серпня 2023 року.