Справа № 520/7533/23
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

28 серпня 2023 р. №520/7533/23

Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , через електронну систему ЄСІТС "Електронний суд" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Харківській області, що полягає у неподанні Головному управління Державної казначейської служби України в Харківській області висновку про повернення та відмову у поверненні ОСОБА_1 помилково сплачених:

- податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами, які не підглядають обов`язковому декларуванню, у розмірі 59750,00 грн;

- військового збору у розмірі 17925,00 грн.

2) стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 помилково сплачені:

- податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами, які не підглядають обов`язковому декларуванню, у розмірі 59750,00 грн;

- військовий збір у розмірі 17925,00 грн.

3) стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір 1073,60 грн;

4) стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач протиправно відмовив позивачу у поверненні надміру сплачених сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору, сплачені ним під час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку.

Ухвалою суду від 11.04.2023 року відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представник відповідача І.Соколова, надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та помилковість доводів позовної заяви, оскільки, на думку відповідача, при здійсненні операції купівлі-продажу житлового будинку позивач не дотримався вимог ст.172 Податкового кодексу України необхідних звільнення від оподаткування власників нерухомого майна.

Представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, в якій не погодився з доводами представника відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, вважаючи їх помилковими та надуманими. Також зазначив, що у позивача відсутній податковий борг, дотримано форму та строк звернення до податкового органу з заявою про повернення помилково сплачених коштів, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.12.2022 № 318362842, 11.02.2022 продав будинок АДРЕСА_1 .

При нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу, відповідно до ст.172 Податкового кодексу України позивачем сплачено податок з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 5% (59750,00 грн) та 1,5% військового збору (17925,00 грн) від суми оцінки об`єкту нерухомого майна.

21.12.2022 року позивач звернувся до Головного управління ДПС у Харківській області з заявою про повернення помилково сплачених коштів у зв`язку з укладенням договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 від 11.02.2022.

Листом від 30.01.2023 №4629/6/20-40-24-23 Головне управління ДПС у Харківській області повідомило позивача, що заява про повернення помилково сплачених коштів від 21.12.2022 (вх.ГУ ДПС від 22.12.2022 №45296/6/ЕКП) залишена без виконання, оскільки, на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно, встановлено, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 251) зареєстровано 26.11.2019 на підставі постанови Харківського апеляційного суду від 01.04.2019 у справі №635/2263/15-ц. Отже, період перебування у власності зазначеного об`єкта нерухомості менше трьох років, що суперечить вимогам звільнення від оподаткування власників об`єктів нерухомості, визначених ст.172 Податкового кодексу України (а.с.42-43).

Не погоджуємось з таким рішенням відповідача, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлено у Податковому кодексі України (далі ПК України).

Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України платником податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 статті 164 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 164.2.4 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, в тому числі: частина доходів від операцій з майном, розмір якої визначається згідно з положеннями статей 172-173 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 172.2 статті 172 ПК України дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного (податкового) року другого об`єкта нерухомості (крім операцій з відчуження житлової нерухомості банками в порядку звернення стягнення за договорами іпотеки, що забезпечують кредит, наданий в іноземній валюті), із зазначених у пункті 172.1 цієї статті, або від продажу об`єкта нерухомості, не зазначеного у пункті 172.1 цієї статті, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу.

Так, п.167.2 ст.167 ПКУ встановлено, що ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом.

За змістом п.п.1.3 п.п.16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України ставка військового збору становить 1,5 %.

Пунктом 172.4 статті 172 Податкового кодексу України визначено, що під час проведення операцій з продажу (обміну) об`єктів нерухомості між фізичними особами нотаріус посвідчує відповідний договір за наявності оціночної вартості такого нерухомого майна та документа про сплату податку до бюджету стороною (сторонами) договору та щокварталу подає до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про такий договір, включаючи інформацію про його вартість та суму сплаченого податку в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку.

Відповідно до пункту 172.5 статті 174 ПК України, сума податку визначається та самостійно сплачується через банківські установи:

а) особою, яка продає або обмінює з іншою фізичною особою нерухомість, - до нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, міни;

б) особою, у власності якої перебував об`єкт нерухомості, відчужений за рішенням суду про зміну власника та перехід права власності на таке майно. Фізична особа зобов`язана відобразити доход від такого відчуження у річній податковій декларації.

Водночас, відповідно до пункту 172.1 статті 172 ПК України, дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного разу протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати, садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об`єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельної ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначеної статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення, та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковується.

Відповідно до пункту 172.8 статті 172 ПК України для цілей цієї статті під продажем розуміється будь-який перехід права власності на об`єкти нерухомості, крім їх успадкування та дарування.

Як було встановлено судом, 11 лютого 2022 року ОСОБА_1 згідно з договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Т.Савченко за №252, здійснено продаж нерухомого майна, а саме, житлового будинку загальною площею 310,20 кв.м, житловою площею 133,7 кв.м, розташованого на земельній ділянці, площею 0,1307 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем, під час укладення договору купівлі-продажу нерухомості, за яким він виступав продавцем та мав отримати дохід, було сплачено податок з доходів фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами які не підлягають обов`язковому декларуванню у розмірі 59750,00 грн (код бюджетної класифікації 11010501 на рахунок UA0020571) та військовий збір у розмірі 17925,00 грн (код бюджетної класифікації 11011000 на рахунок UA0020001). Платежі надійшли до Головного управління Державної Казначейської служби України в Харківській області (код отримувача , МФО 899998), що підтверджується листом Головного управління ДПС у Харківській області від 12.12.2022 №19664/6/20-40-24-02-14 (а.с.41).

Як вже зазначалось судом, на звернення позивача з заявою про повернення помилково сплачених коштів за вищезазначеними податками, відповідач відмовив у розгляді заяви, посилаючись на те, що період перебування у власності зазначеного об`єкту нерухомості менше трьох років.

Позивач у позовній заяві не погоджуючись з відмовою відповідача у поверненні помилково сплачених коштів вказав, що перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2 , придбав житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2000, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полторацькою Л.М. за реєстровим №803. Отже, цей будинок входив до спільної сумісної власності подружжя.

Згідно заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 26.06.2015 у справі №635/8497/14-ц, яке набрало законної сили 19.01.2016, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 18 липня 1980 року у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №389 розірвано.

В рамках судової справи №635/2263/15-ц здійснено поділ спільного майна подружжя. Право власності на будинок АДРЕСА_1 визнано за позивачем рішенням Харківського районного суду Харківської області 08.08.2018 у справі №635/2263/15-ц, залишеним у цій частині без змін постановою Харківського апеляційного суду від 01.04.2019 по справі №635/2263/15-ц.

Також в зазначених судових рішеннях встановлено, що під час шлюбу сторони придбали житловий будинок АДРЕСА_1 , право власності на який посвідчено за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27.05.2000 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Полторацькою Л.М. за реєстровим №803.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України,

обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, факт набуття ОСОБА_1 права власності на будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2000 підтверджений рішенням Харківського районного суду Харківської області від 08.08.2018 у справі №635/2263/15-ц. При цьому, суд зазначає, що 26.11.2019 року здійснено перереєстрація права власності позивача на вказаний об`єкт нерухомості у зв`язку з поділом майна подружжя за рішенням суду.

З урахуванням вищевикладеного суд доходить висновку про те, що позивач володів вказаним будинком до його продажу більше ніж три роки, тому має право на повернення сплачених податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами, які не підглядають обов`язковому декларуванню у розмірі 59750,00 грн, та військового збору у розмірі 17925,00 грн, сплачених при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу будинку 11.02.2022 року.

Щодо механізму повернення помилково/надміру сплачених сум податків, суд зазначає таке.

Приписами підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК України визначено, що платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з пунктів 43.1, 43.3 - 43.4 статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до пункту 43.3 статті 43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку (пункт 43.4 статті 43 ПК України).

На виконання статті 43 ПК України розроблено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі Порядок №787) та Порядок інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2019 №60 затверджений (далі Порядок №60).

Так, згідно із пунктом 1 розділу ІІ Порядку №60, повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються територіальним органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку (далі - податкова декларація)), поданої до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

У пункті 5 розділу ІІ Порядку №60 зазначено, що якщо за результатами розгляду заяви підрозділом територіального органу ДФС, що виконує функції з адміністрування відповідного податку, збору, платежу, встановлено правомірність повернення коштів, працівник цього підрозділу вносить до Журналу відмітку про правомірність повернення відповідної суми коштів.

Відповідно до пунктів 43.5 - 43.6 статті 43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

На пiдставi отриманих висновків вiдповiдний орган Казначейства здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань у визначеному законодавством порядку. При цьому відповідачем не було надано суду належних документальних доказів на підтвердження у позивачки наявності податкового боргу, щоб унеможливлювало таке повернення.

Як установлено судом, відповідач не вчинив дій по поверненню сплачених позивачкою податку з доходів фізичних осіб та військового збору, чим допустив порушення її прав та інтересів.

Водночас, відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 21.05.2020 №580/1267/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій і ухвалюючи нове рішення, визначив наступне.

У постанові від 12.02.2019 №826/7380/15 Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання щодо належного способу захисту права платника ПДВ на отримання сум бюджетного відшкодування з ПДВ, зазначила, що, враховуючи відсутність механізму реального відшкодування платнику ПДВ узгодженої суми бюджетного відшкодування цього податку, такі способи захисту порушеного права, як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування або внести заяву платника податку до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, не призведуть до ефективного відновлення права платника податку. Ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права платника податку, є стягнення з Державного бюджету України через відповідний контролюючий орган на користь платника податку заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість та пені, нарахованої на суму такої заборгованості. Ухвалюючи зазначену постанову, Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постановах від 16.09.2015 у справі №21-881а15, від 17.11.2015 у справі №21-4371а15, від 02.12.2015 у справі №21-2650а15, від 20.04.2016 у справі №21-452а16, від 07.03.2017 у справі №820/19449/14.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У зв`язку із цим, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №580/1267/19 ухвалені судові рішення скасував у частині задоволення позову про зобов`язання ГУ ДФС у місті Києві підготувати та подати до відповідного органу Державної казначейської служби України висновок про повернення сплачених грошових коштів і ухвалив у цій частині нове рішення про задоволення позову шляхом стягнення на користь позивача з Державного бюджету України надмірно сплачених сум податку на доходи фізичних осіб. В іншій частині судові рішення першої та апеляційної інстанцій підлягають залишенню без змін.

Отже, у цій справі суд вважає, що позивачем обрано належний спосіб захисту шляхом стягнення на його користь з Державного бюджету України надмірно сплачених сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо клопотання представника позивача про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 судових витрат, що складаються з суми сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи, що адміністративна справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання, а представником позивача викладена заява щодо надання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу протягом п`яти днів після прийняття рішення суду, за наслідками розгляду адміністративного позову, суд позбавлений можливості вирішити клопотання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Витрати зі сплати судового збору у розмірі 858,88 грн, сплачених позивачем при зверненні з позовною заявою до суду відповідно до квитанції від 10.04.2023 №9302-1498-1837-9123, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області.

Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул.Пушкінська, буд.46, м.Харків, 61057, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Харківській області, що полягає у неподанні Головному управління Державної казначейської служби України в Харківській області висновку про повернення та відмову у поверненні ОСОБА_1 помилково сплачених: податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами, які не підглядають обов`язковому декларуванню, у розмірі 59750,00 грн та військового збору у розмірі 17925,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) помилково сплачені: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами, які не підглядають обов`язковому декларуванню, у розмірі 59750 (п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок та військовий збір у розмірі 17925 (сімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Головного управління ДПС у Харківській області (вул.Пушкінська, буд.46, м.Харків, 61057, код ЄДРПОУ ВП 43983495) витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території м.Харків та Харківської області, повний текст рішення складено 28 серпня 2023 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО