Справа № 200/3647/23
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року Справа№200/3647/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17.07.2023 до Донецького окружного адміністративного суду, через систему Електронний суд, надійшов позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , що поданий представником Дяченком Олексієм Володимировичем, з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податків з доходів фізичних осіб у сумі 12504,97 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в порушення постанови Кабінету Міністрів України №44 Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу відповідачем не виплачено компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, що відраховано з суми перерахованого та виплаченого грошового забезпечення, здійсненого на виконання судового рішення.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач вказав, що позивач наразі не є військовослужбовцем та не проходить службу в органах Державної прикордонної служби України, внаслідок чого підстав для відшкодування податку на доходи фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення не має. У спірних правовідносинах податок на доходи фізичних осіб на законних підставах утримувався із виплати суми коштів на виконання рішення суду від 28.02.2023 у справі №200/4659/22, і відповідно є наслідком виконання рішення суду та не є виплатою, яка передбачена під час проходження служби в органах Державної прикордонної служби України або при звільненні.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 24.07.2023 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано у відповідача докази по справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 та копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 30.04.2015.

ОСОБА_1 з 05.04.2013 по 12.04.2021 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №207-ОС від 12.04.2021 позивача звільнено з військової служби.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 у справі №200/4659/22 вирішено:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 30.01.2020 по 31.12.2020 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 30.01.2020 по 31.12.2020 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2021 по 12.04.2021, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні за 11 років без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2021 по 12.04.2021, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні за 11 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 у справі №200/4659/22 відповідачем 28.06.2023 виплачено на користь позивача перераховане грошове забезпечення у загальній сумі 55924,98 грн.

Проте відповідачем одночасно з проведенням перерахунку не виплачено ОСОБА_1 компенсацію сум податків з доходів фізичних осіб, що підтверджується листом відповідача від 04.07.2023 №11/5672/23-вих.

Так, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 у справі №200/4659/22 відповідачем нараховано загальну суму 69472,03 грн. При цьому утримано із нарахованої суми: - податок на доходи фізичних осіб 18%: 69472,02 грн. * 18% = 12504,97 грн. - військовий збір 1,5%: 69472,02 грн. * 1,5% = 1042,08 грн. Сума до виплати на руки склала: 69472,02 грн. - 12504,97 грн. - 1042,08 грн. = 55924,98 грн.

Вважаючи, що відповідачем протиправно не виплачена компенсація сум податків з доходів фізичних осіб у сумі 12504,97 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з частиною 1 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі - Порядок №44).

Відповідно до п. 1 Порядку №44 цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Згідно з пунктом 2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Пунктом 3 Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб.

За змістом пунктів 4, 5 Порядку №44 виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Системний аналіз Порядку №44 доводить, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, так й особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення.

Матеріалами справи підтверджено, що на час проходження військової служби позивачу неправильно розраховано та виплачено суму грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 12.04.2021, грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2021 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні, які були виплачені ОСОБА_1 вже після звільнення з військової служби на виконання рішення суду.

Суд зазначає, що присуджена рішенням суду грошове забезпечення в належному розмірі, грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2021 роки та одноразова грошова допомога при звільненні мали бути виплачені позивачеві ще під час проходження ним військової служби.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має право на компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб.

Стосовно тверджень представника відповідача про те, що на час виплати позивач не був військовослужбовцем тому не має право на відшкодування сум податку суд зазначає, що та обставина, що станом на червень 2023 року ОСОБА_1 вже не був військовослужбовцем, жодним чином не впливає на його право отримати зазначену компенсацію.

Так, в червні 2023 року відповідач здійснював остаточний розрахунок, а саме виплачував грошове забезпечення за період з 30.01.2020 по 12.04.2021, яке мало бути виплачено позивачеві у відповідні періоди у зв`язку з виконанням ним своїх обов`язків під час проходження служби, та грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій та одноразову грошову допомогу при звільненні, які мали бути виплачені позивачеві на день виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , тобто станом на 12.04.2021.

При цьому несвоєчасна виплата цих сум є наслідком протиправних дій Військової частини НОМЕР_1 , які полягали у обчисленні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 30.01.2020 по 12.04.2021, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, що встановлено рішенням суду у справі № 200/4659/22, яке набрало законної сили.

Оскільки в період проходження військової служби та на момент проведення з ним повного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 мав право на грошову компенсацію сум податку на доходи фізичних осіб, позивач не втратив цього права і на момент фактичної виплати коштів в червні 2023 року.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі № 812/1048/17, від 25.06.2020 у справі № 825/761/17, від 29.07.2020 у справі № 814/142/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

На підставі викладеного вище, суд зазначає, що бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку на доходи фізичних осіб, підлягає визнанню протиправною, а порушене право позивача відновленню шляхом стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку на доходи фізичних осіб в розмірі 12504,97 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні докази понесення ним інших судових витрат, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку на доходи фізичних осіб.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) грошову компенсацію сум податку на доходи фізичних осіб в розмірі 12504,97 грн. (дванадцять тисяч п`ятсот чотири гривні дев`яносто сім копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/)

Суддя В.С. Дмитрієв