Справа № 240/7859/23
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року м. Житомир справа № 240/7859/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До суду за підписом адвоката Єрьоміної В.А. (ордер серії АН №1127549) надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 у якому, з урахуванням позову, що надійшов до суду на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням місяців, в яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року та березень 2018 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року, індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) - січень 2008 року та березень 2018 poку, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період із 01.01.2016 по 01.03.2018 включно за весь час затримки виплати.

В обґрунтування позову вказує, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та на теперішній час виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. При цьому, за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року йому не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення. Представник Позивача звернувся до Відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому за період з 01 січня 2016 року по день звільнення індексацію грошового забезпечення, з урахуванням відрахувань, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням базового місяця січень 2008 року. Листом від 16 лютого 2023 р. №154/760/3/52 Відповідач відмовив у задоволенні заяви Позивача оскільки не було наявного фінансового ресурсу для виплати індексації грошового забезпечення. Також Відповідачем було надано довідку про розмір нарахованого грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення Позивача з якої вбачається, що індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року не нараховувалась та не виплачувалась. Згідно наданого розрахунку сум індексації грошового забезпечення вбачається, що базовий місяць було використано - січень 2016, що є порушенням законодавства. Такі дії відповідачів позивач вважає протиправними, та такими, що порушують встановлене статтею 43 Конституції України право Позивача на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Ухвалою суду від 06.04.2023 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 25.05.2023. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що Військова частина НОМЕР_1 повністю заперечує проходження ОСОБА_1 військової служби у військові частині НОМЕР_1 з 01.01.2016 по 01.03.2018. Зазначає, що з 28.05.2016 військова частина НОМЕР_2 є юридичною особою та окремою військовою частиною. Вказує, що позивач по 01.03.2018 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , грошове забезпечення отримував за цим місцем штатної служби. Водночас, військова частина НОМЕР_3 донедавна перебувала на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно абз. 4, 6 п. 1.5 Правил № 280 командир військової частини, зарахованої на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня, організовує своєчасне оформлення та подання розпоряднику коштів усіх документів, необхідних для здійснення належного Фінансового забезпечення військової частини. Первинні документи, заявки на кошти, платіжні доручення, грошові атестати військовослужбовців, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівникам та інші виплати підписують посадові особи розпорядника коштів та посадові особи (виконавці документів) військової частини, яка знаходиться на фінансовому забезпеченні. Окрім того, у відзиві на позову відповідач зазначає, що позивач ніколи не проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , грошове забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 він у військовій частині НОМЕР_1 не отримував. Натомість, позивач з 07.09.2016 по 01.05.2018 отримував грошове забезпечення у військовій частині НОМЕР_3 просто через військову частину НОМЕР_1 , у зв`язку із чим військова частина НОМЕР_1 і володіє інформацією про його грошове забезпечення з 07.09.2016 по 01.05.2018 і змогла видати довідку від 16.02.2023 № 12 про розміри грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 за період з 07 вересня 2016 року по 31 березня 2018 року (період перебування на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 ). Тож, позовні вимоги позивача з 07.09.2016 по 01.05.2018 слід спрямувати до військової частини НОМЕР_2 , а з 01.01.2016 по 06.09.2016 до тієї (тих) військової частини (військових частин), де він у цей час проходив військову службу. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідачем 25.05.2023 було подано до суду клопотання: про залишення позову без розгляду (у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду); про залишення без розгляду (у зв`язку з тим, що позов подано із зловживанням процесуальними правами його представником позивача); про повернення позову, оскільки його подано та підписано особою, яка не має права її підписувати; про заміну неналежної сторони; про витребування доказів підтвердження проходження позивачем військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 .

Ухвалами суду від 28.08.2023 вирішені процесуальні питання, визначені представником відповідача у клопотаннях, що надійшли до суду 25.05.2023.

Ухвалою суду від 02.06.2023 позовну заяву позивача було залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду доказів, що у період з 01.01.2016 по 01.03.2018 позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Суд зауважує, що клопотання відповідача про витребування доказів вирішено судом шляхом залишення позову без розгляду з підстав, визначених в ухвалі від 02.06.2023.

До суду 06.06.2023 надійшла уточнена позовна заява у якій позивач зазначає два відповідача: Військова частина НОМЕР_3 , Військова частина НОМЕР_1 , а у прохальній частині позову просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_4 , яка виразилась у неприйнятті рішення щодо нарахування та виплату ОСОБА_1 за період з 01 вересня 2016 року по 31 березня 2018 року індексації грошового забзпечення, відповідно до вимог Закону України «Про Індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17,07.2003 року Ns 1078, з визначенням місяців, в яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року та березень 2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 01 вересня 2016 року по 31 березня 2018 року індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням місяців, в яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року та березень 2018 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період 01 вересня 2016 року по 31 березня 2018 року, індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) - січень 2008 року та березень 2018 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

У період із 12.06.2023 по 07.07.2023 головуюча суддя перебувала у відпустці.

Ухвалою суду від 11.07.2023 постановлено: "повернути без розгляду позивачу уточнену позовну заяву у справі №240/7859/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії".

До суду 07.08.2023 надійшла заява представника позивача про продовження розгляду справи. У заяві вказано, що відповідач надав довідку про грошове забезпечення позивача у якій вказано, що із 01.01.2016 по 31.03.2018 військова частина, у якій позивач проходив військову службу перебувала на грошовому забезпечення відповідача.

Ухвалою суду від 14.08.2023 продовжено розгляд справи.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2023 року представник позивача звернулась до Військової частини НОМЕР_1 із запитом.

У відповідь на запит, зареєстрований у Військовій частині НОМЕР_1 за вх. №1600 від 09.02.2023, відповідач повідомив наступне: "Відповідно до листа начальника фінансово-економічного управління Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 25.04.2018 №154/24/2-453 військова частина НОМЕР_3 з 01.05.2018 зарахована на фінансове забезпечення до фінансово-економічного управління Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та включена до Мережі розпорядників та одержувачів коштів державного бюджету в 2018 року, у зв`язку з чим, за інформацією щодо нарахування грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення з травня 2018 року (нараховане грошове забезпечення за квітень 2018 року), прошу Вас звернутись на адресу військової частини НОМЕР_3 ". До відповіді на запит додано: розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період із 07.09.20165 по 31.03.2018; довідку про розмір грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення №12 від 16.02.2023.

Суд зауважує, що вказані у додатках до відповіді на запит документи надано до суду.

Під час розгляду адміністративної справи досліджено довідку Військової частини НОМЕР_1 №12 від 16.02.2023 та встановлено, що вона містить інформацію про розмір нарахованого грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення колишнього військовослужбовця Військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 за період із 07.09.2016 по 31.03.2018 (період перебування на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 ) (а.с. 10).

Окрім того, відповідачем надано до суду копію Наказу командира Військової часини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.09.2016 №197 у якому вказано: "старшого прапорщика військової служби за контрактом ОСОБА_1 , призначеного наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 31 серпня 2016 року №251-РС на посаду командира взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_3 , який прибув з військової частини - польова пошта НОМЕР_5 для подальшого проходження військової служби, з 07 вересня 2016 року зарахувати на всі види забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 " (а.с. 49).

Із зазначених документів вбачається, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , а на грошовому забезпеченні перебував у Військовій частині НОМЕР_1 .

Звертаючись до суду з позовом, позивач вважає, що Військова частини НОМЕР_1 порушує його права, за захистом яких він звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статей 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 № 260 затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, яка визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби (далі -Інструкція № 260, в редакції, чиннійна дату виникнення спірних правовідносин).

У пункті 1.3 Інструкції № 260 визначено, що грошове забезпечення згідно з цією Інструкцією виплачується:

1.3.1. Військовослужбовцям, які займають посади, передбачені штатами та штатними розписами (далі - штати) у апараті Міністерства оборони України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини).

1.3.2. Військовослужбовцям, які навчаються у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів (далі - військові навчальні заклади).

1.3.3. Особам, які навчаються у військових ліцеях та ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою, а також проходять підготовку у військових оркестрах.

1.3.4. Військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників) (далі - перебувають у розпорядженні), а також які звільнені від посад без зарахування у розпорядження, у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад (далі - звільнені від посад).

1.4. Військовослужбовцям, тимчасово прикомандированим до інших військових частин, грошове забезпечення в цих військових частинах виплачується, якщо прикомандирування дозволено Міністром оборони України, його першим заступником та заступниками, начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України, командувачами видів Збройних Сил України відповідно до повноважень.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-ХІІ.

Статтею 9 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Згідно ст.10 Закону № 1282-ХІІ індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи. Доходи від роботи за сумісництвом, на умовах погодинної оплати поза основним місцем роботи індексуються в розмірі, що з урахуванням оплати праці за основним місцем роботи не перевищує прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.07.2019 у справі № 240/4911/18, від 07.08.2019 у справі № 825/694/17, від 20.11.2019 у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні.

Матеріалами адміністративної справи вбачається, що 28.12.2016 здійснено державну реєстрацію державної організації (установи, закладу) - Військової частини НОМЕР_3 (а.с. 50-51), а із лютого 2017 року Військову частину НОМЕР_3 взято на облік в як платника податків (а.с. 52).

Відповідно до норм ч. 4 ст. 87 Цивільного кодексу України, юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Вказані обставини свідчать на користь висновку, що Військова частина НОМЕР_3 , у якій позивач проходив службу, є окремою юридичною особою із 28.12.2016, а тому саме до її повноважень належить нарахування та виплата позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період.

За визначенням, наведеним у п. 9 частини 1 статті 4 КАС України, відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Разом з тим, суд зауважує, що матеріали адміністративної справи не містять доказів порушення прав позивача Військовою частиною НОМЕР_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук