Справа № 724/1612/23
Суддя: Єфтеньєв О. Г.
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 724/1612/23
Провадження № 2-а/724/38/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року Хотинський районний суду Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

при секретарі: Банарюк К.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції у Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції Ганічева Юрія Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

31 липня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до поліцейського Управління патрульної поліції у Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції Ганічева Юрія Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову посилається на те, що 21 липня 2023 року, керуючи автомобілем Тойота, д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі Р-63, біля зупинки «Чотири корчми», в напрямку смт. Кельменці, він був зупинений працівником поліції Ганічевим Ю.Ю. Запитавши причину зупинки інспектор повідомив, що він був не пристебнутий пасом безпеки. На його заперечення, що він не порушував правил дорожнього руху та був пристебнутий паском безпеки і вимогою надати докази по справі, а саме те, що пасок безпеки був не пристебнутий, інспектор повідомив, що не зобов`язаний надавати докази та вимагав надати документи на транспортний засіб та посвідчення водія, на що він зауважив, що дана вимога є незаконною так як і зупинка. Після цього він запропонував працівникам поліції надати інформацію згідну якого пункту статті 35 Закону України «Про національну поліцію» його було зупинено та повідомив йому що не буде виконувати незаконні вимоги, які не передбачені законодавством України.

Вказує, що після даних подій працівники поліції відійшли від його автомобіля до свого автомобіля та приблизно через 10 хв. до нього підійшов поліцейський Ганічев Ю.Ю. та повідомив, що буде розглядати адміністративну справу відносно нього та розпочав зачитувати права та одразу закінчив розгляд справи не давши йому можливості ознайомитися з матеріалами справи та скористатися юридичною допомогою та не оцінив доказів, оскільки їх не було. Приблизно через 15 хв. до нього підійшов поліцейський та надав йому постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зазначає, що дії поліції по притягненню його до відповідальності по ст. 126 ч. 1 КУпАП є неправомірними, оскільки його було зупинено за ніби то не пристебнутий пасок безпеки, а складено постанову по відсутності посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію ТЗ та страхового полісу. По факту зупинення автомобіля по ніби то відсутньому паску безпеки рішення не прийнято та справа не розглядалась, та з огляду на дані дії можна зробити висновок про безпідставну протиправну зупинку автомобіля та винесену постанову.

Крім цього, зазначає, що в постанові поліцейський вказує, що він був зупинений на автодорозі Н-03 і як зазначено в постанові там і проводив розгляд справи, однак вказані дані не відповідають дійсності, оскільки він не виїжджав на автодорогу Н-03, а зупинений був на автодорозі Р-63, де і проводився розгляд справи. Також йому не відомо, як поліцейськими було встановлено його особу щодо притягнення до відповідальності, що в сою чергу є ще одним доказом перевищення владних повноважень.

На підставі вищевикладеного просить: визнати дії працівника поліції Ганічева Ю.Ю. протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1014192 від 21.07.2023 року за ч.1 ст. 126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити, за відсутністю в його діях складу такого правопорушення; винести окрему ухвалу до ДБР про внесення відомостей в ЄРДР.

24.08.2023 до суду від представника відповідача Коновчука М.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на те, що під час несення служби в Чернівецькій області, а саме автодорога Н-03, 439 км, було зупинено транспортний засіб Toyota Cruiser Prado з номерним знаком НОМЕР_1 . Після зупинки поліцейський підійшов до водія, належним чином представився, пояснив причину зупинки, підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 а ПДР України. Під час перевірки документів поліцейський звернув увагу водія, що останній не пристебнутий ременем безпеки. Встановивши факти адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та накладено стягнення на правопорушника в розмірі 425 грн.

Вказує, що поліцейським Ганічевим Ю.Ю. велася відео фіксація розмови із позивачем, а також на відео із нагрудної камери працівника поліції зафіксовано факт порушення позивачем ПДР України. Так, у відео файлі export-rn9uv 00 хв. 30 с. одразу після зупинки транспортного засобу зафіксовано, що ОСОБА_1 не пристебнутий ременем безпеки. Також не здійснює жодних маніпуляцій з ременем безпеки. Тобто вже на даному етапі твердження позивача про те, що він керував транспортним засобом не порушуючи ПДР України є не вірним та таким, що не знайшло свого підтвердження. Одразу після зупинки позивача, поліцейський запитав його, чому той не пристебнутий ременем безпеки, на що позивач зазначив, що він не знає в якому положенні має знаходитись ремінь безпеки коли він не пристебнутий. Тобто вже на етапі повідомлення ОСОБА_1 про причину зупинки останній починає вести себе зухвало та заперечувати фактам. Так, знаючи те, що він не пристебнутий ременем безпеки замість того, щоб усунути правопорушення та поїхати далі починає ескалацію конфлікту. В подальшому на законну вимогу працівника поліції надати документи, які зазначені в п. 2.1 ПДР України та виконати вимогу п. 2.4 ПДР України, позивач відмовляється та неодноразово стверджує те, що не буде виконувати дану вимогу.

Зазначає, що через систему «Інформаційний портал Національної поліції» було встановлено водія, а саме через підсистему «Посвідчення водія» встановлено, що саме ОСОБА_1 є тією особою, хто керував транспортним засобом Toyota Cruiser Prado з номерним знаком НОМЕР_1 та допустив порушення ПДР України. Крім того, відповідачем під час оформлення постанови було допущено описку, щодо місця вчинення правопорушення, що жодним чином не впливає на наявність факту вчинення адміністративного правопорушення та не спростовує вину позивача.

Також вказує, що твердження позивача про те, що йому не було надано можливості скористатися послугами адвоката або фахівця в галузі права є безпідставним, так як на момент розгляду справи поліцейським дотримано всіх процедур, які зазначені в КУпАП, в ході чого з`ясовано, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Під час розгляду справи позивач взагалі не заявляв будь яких клопотань. Крім того, зазначає, що відсутність в постанові про адміністративне правопорушення відомостей про технічний запис, за допомогою якого здійснювалось правопорушення не може бути єдиною та беззаперечною підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але від нього на адресу суду надійшла заява в якій він позов підтримує, просить справу розглянути у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та ї представник, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Причини своєї неявки суду не повідомив.

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Судом встановлено, що постановою поліцейського УПП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції Ганічева Ю.Ю. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1014192 від 21.07.2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., де зазначено, що він 21 липня 2023 року о 09 год. 43 хв. в с. Рукшин, дорога Н-03, 439 км, під час перевірки документів не надав для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4а ПДР України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 19 ст. 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

В силу ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч. 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 245 КУпАП встановлено, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Пункт 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України (далі по тексту - ПДР України), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух».

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Нормами чинного законодавства чітко встановлено, що водій під час керування транспортним засобом повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та пред`явити їх на вимогу поліцейського. Проте, як вбачається з запису нагрудного відео реєстратора та відео наданого позивачем, долучених до матеріалів справи, позивач дійсно відмовився надати вказані документи на вимогу поліцейського, чим порушив пункт 2.4. розділу 2 ПДР України.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий вказані документи. Сама по собі наявність посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не спростовує факту адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, об`єктивна сторона якого полягає, зокрема, у непред`явленні відповідних документів на вимогу працівників поліції.

Крім цього, згідно позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові по справі № 444/2115/17 від 20 жовтня 2020 року - невиконання вимоги працівника поліції, яка, очевидно, входить до кола його повноважень, не може бути визнане правомірним, якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною, і навіть якщо в подальшому виявиться, що ця вимога ґрунтувалася на неправильній оцінці ситуації поліцейським і не мала достатніх підстав.

Крім того, статтею 279 КУпАП встановлено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Як встановлено із позовної заяви, поліцейський Ганічев Ю.Ю. повідомив позивача, що буде розглядати адміністративну справу відносно нього та розпочав зачитувати права та після цього одразу ж закінчив розгляд справи не давши йому можливості ознайомитися з матеріалами справи та скористатися юридичною допомогою та не оцінив доказів, а приблизно через 15 хв. до нього підійшов поліцейський та надав йому постанову.

Вказане також підтверджується відеозаписом доданим до позовної заяви, з якого встановлено, що поліцейський зачитав права ОСОБА_1 та одразу закінчив розгляд справи, не надавши можливості позивачу скористатися оголошеними правами.

Жодних доказів на спростування цього відповідачем до суду не надано.

Відповідачем не надано суду у порядку передбаченому КАС докази, які були досліджені працівником поліції при складанні оскаржуваної постанови.

Таким чином, відповідач не виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом та не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, проте поліцейським було порушено процедуру передбачену ст. 279 КУпАП, то суд вважає, що постанову поліцейського Управління патрульної поліції у Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції Ганічева Юрія Юрійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1014192 від 21.07.2023 року слід скасувати і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 77, 139, 242, 243, 244, 245, 246, 286, п.п.10 п.1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського Управління патрульної поліції у Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції Ганічева Юрія Юрійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1014192 від 21.07.2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., і надіслати справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ