Справа № 500/2556/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2556/23

22 серпня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Агро-Продукт" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Міністерства юстиції України третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державної казначейської служби України про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулося Приватне акціонерне товариство "Агро-Продукт" з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державної казначейської служби України про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі наказу Господарського суду Тернопільської області Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 08 травня 2019 року відкрито виконавче провадження ВП №59060079. Також виконавцем в межах виконавчого провадження ВП №59060079 винесено постанову ВП №59060079 від 08 травня 2019 року про стягнення виконавчого збору в сумі 4835789,46 грн.

У межах виконавчого провадження №66020913 було стягнено з ПрАТ «Агро-Продукт» суму виконавчого збору (яка зазначена у постанові від 08.05.2019 №59060079 про стягнення виконавчого збору) у повному обсязі.

Постановою від 28.07.2021 №66020913 закінчено виконавче провадження, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, п.9 ч.І ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки виконавцем стягнено з Позивача виконавчий збір у повному розмірі відносно суми, яка зазначена у виконавчому документі - наказ від 04 листопада 2016 року про примусове виконання рішення у справі №921/730/13-г/3 (що визнаний судом таким, що не підлягає виконанню), то виконавчий збір підлягає поверненню боржнику (Позивачу), що пропорційний сумі, виконавчого документу, що не підлягає виконанню. Тому позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 31.05.2023 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

Ухвалою суду від 10.07.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 18.07.2023 року о 11:30 год. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалами суду від 18.07.2023, від 27.07.2023, від 07.08.2023 справу відкладено на 22.08.2023 о 10:00 год.

Відповідачі своїм правом не скористалися та відзиву до суду не подали.

Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державної казначейської служби України пояснень також на адресу суду не надходило.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Представники відповідачів та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явилися, однак належним чином були повідомлені про час, дату і місце розгляду справи. Причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.3 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Тернопільської області від 31 жовтня 2013 року у справі №921/730/13-г/3 задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до Приватного підприємства «Продекспорт» та ЗАТ «Агро-Продукт» про стягнення заборгованості, стягнено:

- з приватного підприємства «Продекспорт» та Закритого акціонерного товариства «Агропродукт» солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" заборгованість за кредитними угодами №18105К15/2102 від 13.07.2005 року та №6605К48 від 13.07.2005 року , договорами поруки №18105Р1 від 13.07.2005 року та №6605Р8 від 13.07.2005 року - 41 003 252 грн. 65 коп. заборгованості за кредитом; 5 426 712 грн. 21 коп. заборгованості за несплаченими відсотками ; 574 509 грн. 51 коп. заборгованості за несплаченими комісіями; 1 353 420 грн. 28 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань.

- з приватного підприємства «Продекспорт» на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" заборгованість за кредитними договорами №бб0бК35 від 19.07.2006 року, №66О6К38 від 27.07.2006 року, №6606К44 від 06.09.2006 року, №6607К23 від 05.11.2007 року, №6609К5 від 01.06.2009 року, №6609К9 від 01.07.2009 року - 124 807 829 грн. 86 коп. заборгованості за кредитом; 16 288 803 грн. 93 коп. заборгованості за несплаченими відсотками; 1 476 358 грн. 37 коп. заборгованості за несплаченими комісіями; 6 573 707 грн. 10 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань

- з приватного підприємства «Продекспорт» та Закритого акціонерного товариства «Агропродукт» на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" - 68 820 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

На виконання вказаного рішення Господарським судом Тернопільської області 04 листопада 2016 року видано Наказ про примусове виконання рішення у справі №921/730/13-г/3 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/62575014).

У наказі зазначено «Стягнути солідарно із Закритого акціонерного товариства і Агропродукт (с. Росохач Чортківського району Тернопільської області ) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (вул. Горького, 127, м. Київ ) в особі Філії AT "Укрексімбанк" (м. Тернополі, вул. Шептицького, 21, м. Тернопіль ) заборгованість за кредитними угодами №18105К15/2102 від 13.07.2005 року та №6605К48 від 13.07.2005 року, договорами поруки . №18105Р1 від 13.07.2005 року та №6605Р8 від 13.07.2005 року - 41 003 252 (сорок один мільйон три тисячі двісті п`ятдесят дві) грн. 65 коп. заборгованості за кредитом; 5 426 712 (п`ять мільйонів чотириста двадцять шість тисяч сімсот дванадцять) грн. 21 коп. заборгованості за несплаченими відсотками; 574 509 (п`ятсот сімдесят чотири тисячі п`ятсот дев`ять) грн. 51 коп. заборгованості за несплаченими комісіями; 1 353 420 (один мільйон триста п`ятдесят три тисячі чотириста двадцять) грн. 28 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань».

На підставі наказу господарського суду Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 08 травня 2019 року відкрито виконавче провадження ВП №59060079 (роздруківка постанови від 08.05.2019 ВП№59060079 про відкриття виконавчого провадження).

Також виконавцем в межах виконавчого провадження ВП №59060079 винесено постанову ВП №59060079 від 08 травня 2019 року про стягнення виконавчого збору в сумі 4835789,46 грн.

Згідно ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної і виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Отже, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до п.5 ч.І ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Отже, постанова ВП №59060079 від 08 травня 2019 року про стягнення виконавчого збору, яка винесена Відповідачем 1, є виконавчим документом.

Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 07.07.2021 було відкрито виконавче провадження №66020913 (копія постанови від 07.07.2021 №66020913 про відкриття виконавчого провадження додається).

У постанові від 07.07.2021 №66020913 про відкриття виконавчого провадження зазначено виконавчий документ - постанова про стягнення виконавчого збору №59060079 виданий 08.05.2019; документ видав - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; стягувач - Держава в особі Міністерства юстиції України.

У межах виконавчого провадження №66020913 було стягнено з ПрАТ «Агро-Продукт» суму виконавчого збору (яка зазначена у постанові від 08.05.2019 №59060079 про стягнення виконавчого збору) у повному обсязі.

Постановою від 28.07.2021 №66020913 закінчено виконавче провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, п.9 ч.І ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (копія постанови від 28.07.2021 №66020913 про закінчення виконавчого провадження додається).

Рішенням Тернопільського окружного суду від 04 серпня 2021 року у справі № 500/4222/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/98763304) задоволено позов ПрАТ «Агро-Продукт» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Міністерства юстиції України, визнано протиправною та скасовано постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича від 07.07.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП №66020913, визнано протиправною та скасовано постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича від 07.07.2021 про арешт коштів боржника ВП №66020913.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2021 у справі №500/4222/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/101854789) апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишено без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року в справі № 500/4222/21 - без змін.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 10 травня 2023 року у справі №921/730/13-г/3 задоволено заяву від 27.04.2023 ПАТ "Arjio-Продукт" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №921/730/13-г/3, визнано таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Тернопільської області від 04.11.2016 у справі №921/730/13-г/3 про стягнення солідарно із Закритого акціонерного товариства "Агропродукт" (с. Росохач Чортківського району Тернопільської області ) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (вул. Горького, 127, м. Київ ) в особі Філії AT "Укрексімбанк" (м. Тернополі, вул. Шептицького, 21, м. Тернопіль ) заборгованість за кредитними угодами №18105К15/2102 від 13.07.2005 року та №6605К48 від 13.07.2005 року, договорами поруки №18105Р1 від 13.07.2005 року та №6605Р8 від 13.07.2005 року - 41 003 252 (сорок один мільйон три тисячі двісті п`ятдесят дві) грн. 65 коп. заборгованості за кредитом; 5 426 712 (п`ять мільйонів чотириста двадцять шість тисяч сімсот дванадцять) грн. 21 коп. заборгованості за несплаченими відсотками; 574 509 (п`ятсот сімдесят чотири тисячі п`ятсот дев`ять) грн. 51 коп. заборгованості за несплаченими комісіями; 1 353 420 (один мільйон триста п`ятдесят три тисячі чотириста двадцять) грн. 28 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань (https://reyestr.court.gov.Ua/Review/l 10813618).

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Як зазначалось вище, ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувану за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною 7 статті 27 Закону України «Про виконавчий збір» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження, у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Отже, у випадку визнання судом виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, сума виконавчого збору, що нараховано пропорційно (10%) сумі, яка зазначена у виконавчому документі, не підлягає стягненню.

Так як судом визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, то постанова про стягнення виконавчого збору також не підлягає виконанню.

Оскільки виконавцем стягнено з Позивача виконавчий збір у повному розмірі відносно суми, яка зазначена у виконавчому документі - наказ від 04 листопада 2016 року про примусове виконання рішення у справі №921/730/13-г/3 (що визнаний судом таким, що не підлягає виконанню), то виконавчий збір підлягає поверненню боржнику (Позивачу), що пропорційний сумі, виконавчого документу, що не підлягає виконанню.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна.

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що належним та ефективним захистом прав Позивача є визнання постанови ВП №59060079 від 08 травня 2019 року про стягнення виконавчого збору такою, що не підлягає виконанню, дана вимога підлягає задоволенню, а позовна вимога про стягнення з Державного бюджету України 4835789,46 гривень сплаченого виконавчого збору, є передчасною, а тому підстави для задоволення такої позовної вимоги відсутні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.01.2020 у справі № 1.380.2019.001073 дійшла висновку, що розгляд таких спорів (визнання постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору такою, що не підлягає виконанню) віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №752/18396/16-а зазначено, що принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістове наповнення, що пов`язано з публічно-правовим характером адміністративного позову та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, тому адміністративний суд може і зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів.

За приписами ст. ст. 5, 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа право якої порушується не законними діями чи бездіяльністю державною установою може звернутись за захистом до адміністративного суду.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон № 1404- VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п. 5 ч. 1 статті 3 Закону № 1404-VIII постанов виконавців про стягнення виконавчого збору є окремими виконавчими документами.

Тобто, примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови виконавців про стягнення виконавчого збору.

Отже, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору є самостійним виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності виконавців.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово робила висновок про те, що спір з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, накладення штрафу, прийнятої під час дії Закону № 1404-VIII, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця (постанови від 6 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц, від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17, від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17 та інші).

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є частково обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 13420,00 грн, сплачений відповідно до квитанції від 07.06.2023 року.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 08.05.2019 ВП №59060079 про стягнення виконавчого збору такою, що не підлягає виконанню.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Агро-Продукт» за рахунок бюджетних асигнувань Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України сплачений судовий збір в розмірі 13 420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) гривень 00 копійок, відповідно до квитанції від 07.06.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 24 серпня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Приватне акціонерне товариство "Агро-Продукт" (місцезнаходження/місце проживання: вул. Польова, 1,с. Росохач,Чортківський район, Тернопільська область,48560 код ЄДРПОУ/РНОКПП 25347839);

відповідач:

- Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (місцезнаходження/місце проживання: вул. Городецького, 13,м. Київ 1,01001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 00015622);

- Міністерство юстиції України (місцезнаходження/місце проживання: вул. Городецького, 13,м.Київ,01001 );

третя особа:

- Державна казначейська служба України (місцезнаходження/місце проживання: вул. Бастіонна 6,м. Київ 14,01014 код ЄДРПОУ/РНОКПП 37567646) .

Головуючий суддя Подлісна І.М.