Справа № 380/14947/23
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року

справа №380/14947/23

провадження № П/380/15057/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Львівської обласної прокуратури (79005, м. Львів, пр. Шевченка, 17/19; ) з вимогами:

- визнати протиправними дії Львівської обласної прокуратури (адреса: проспект Т.Шевченка, 17/19, м. Львів, 79005 Код ) незаконними, які полягають у не наданні запитуваних документів;

- зобов`язати юридичну особу Львівська обласна прокуратура (адреса: проспект Т.Шевченка, 17/19, м. Львів, 79005 Код ) надати відповідь на інформаційний запит у вигляді документу наступних документів:

«матеріали перевірки здійсненої офіс Генерального прокурора за повідомленням судді Львівського окружного адміністративного суду З. Гавдика про втручання в його дії, як судді при здійсненні правосуддя».

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 15.06.2023 надіслав електронною поштою до Офісу Генерального прокурора запит на отримання публічної інформації. Листом від 21 червня 2023р. №27/3 -1059вих.-23 Офіс Генерального прокурора повідомив позивача про те, що запит на отримання публічної інформації направлено до Львівської обласної прокуратури. Листом від 28 червня 2023р. №27-435 вих.-23 Львівська обласна прокуратура повідомила позивача про те, що інформаційний запит направлено до Франківської окружної прокуратури м. Львова. Отже у строки визначені законом, виконання якого є обов`язковим в т.ч. і для прокурорів Львівської обласної прокуратури, відповідь на інформаційний запит не надана, що є порушенням конституційних прав і свобод людини, гарантованих Конституцією України, та стало підставою для звернення до суду. Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що Франківська окружна прокуратура м. Львова є структурним підрозділом Львівської обласної прокуратури, направлення запиту щодо отримання запитуваної інформації є внутрішньою справою Львівської обласної прокуратури, та не є підставою для продовження строків для надання відповіді на інформаційний запит. З огляду на наведене, вважає позовні вимоги обґрунтованими та просить суд позов задоволити.

Ухвалою суду від 05.07.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.

07.07.2023 за вх.№91420 від позивача надійшло клопотання, в якому просив долучити до матеріалів справи запит на отримання публічної інформації від 14.06.2023, направлений на адресу Офісу Генерального прокурора та доказ скерування такого.

07.07.2023 за вх.№51422 від позивача надійшло клопотання, в якому просив долучити до матеріалів справи судову практику Львівського окружного адміністративного суду, Восьмого апеляційного адміністративного суду, які набрали законної сили.

10.07.2023 за вх.№51809 від позивача надійшло клопотання, в якому просив долучити до матеріалів справи судову практику Львівського окружного адміністративного суду, Восьмого апеляційного адміністративного суду, які набрали законної сили.

20.07.2023 за вх.№55114 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, позов не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначив, що відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», 28.06.2023 запит позивача був скерований для розгляду у Франківську окружну прокуратуру міста Львова як належному розпоряднику, оскільки Львівська обласна прокуратура не була розпорядником запитуваної інформації. 30.06.2023 Франківською окружною прокуратурою м. Львова з дотриманням вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» розглянуто запит ОСОБА_1 та проінформовано про це запитувача.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. З огляду на ці обставини суд на підставі частини п`ятої статті 262 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження (без проведення судового засідання, за наявними матеріалами) в межах строку, визначеного статтею 258 КАС України.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 , 14.06.2023 звернувся до Офісу Генерального прокурора із запитом на отримання публічної інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якому просив надіслати на його електронну адресу матеріали перевірки, здійсненої офісом Генерального прокурора за повідомленням судді Львівського окружного адміністративного суду З. Гавдика про втручання в його дії як судді при здійсненні правосуддя.

Листом від 21.06.2023 №27/3-1059вих.23, Офісом Генерального прокурора повідомлено позивача, що запит ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» направлено за належністю для розгляду до Львівської обласної прокуратури.

Листом від 28.06.2023 №27-434вих-23, Львівська обласна прокуратура направила запит ОСОБА_1 за належністю для розгляду в межах компетенції до Франківської окружної прокуратури міста Львова.

Листом від 28.06.2023 №27-435вих-23, Львівська обласна прокуратура повідомила позивача, що запит ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» направлено за належністю для розгляду до Франківської окружної прокуратури міста Львова.

Листом від 30.06.2023 №14.51/04-14-5560вих-23, Франківська окружна прокуратура міста Львова повідомила позивача, що повідомлення судді Львівського окружного адміністративного суду Гавдика З.Г. щодо можливого втручання в діяльність судді при здійсненні правосуддя від 27.03.2023, яке 19.04.2023 надійшло з Галицької окружної прокуратури м. Львова, Франківською окружною прокуратурою м. Львова скеровано в межах компетенції до ВП №1 ЛРУП 2 ГУ НП у Львівській області та зареєстровано в ІТС ІПНП Журналу єдиного обліку (ЕО) №6308 від 19.04.2023. Відтак, запит відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» направлено за належністю для розгляду до ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області як належному розпоряднику.

Позивач, вважаючи дії Львівської обласної прокуратури, які полягають у не наданні запитуваних документів протиправними, звернувся з вказаним позовом до суду.

Вирішуючи дану адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно із ст. 2 цього ж Закону, основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Згідно із ст. 3 цього ж Закону, основними напрямами державної інформаційної політики є: забезпечення доступу кожного до інформації; забезпечення рівних можливостей щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації; створення умов для формування в Україні інформаційного суспільства; забезпечення відкритості та прозорості діяльності суб`єктів владних повноважень; створення інформаційних систем і мереж інформації, розвиток електронного урядування; постійне оновлення, збагачення та зберігання національних інформаційних ресурсів; забезпечення інформаційної безпеки України; сприяння міжнародній співпраці в інформаційній сфері та входженню України до світового інформаційного простору.

Відповідно до ст. 4 цього ж Закону, суб`єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень. Об`єктом інформаційних відносин є інформація.

Згідно із ст. 5 цього ж Закону, кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно із ст. 7 цього ж Закону, право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Право на інформацію, створену в процесі діяльності фізичної чи юридичної особи, суб`єкта владних повноважень або за рахунок фізичної чи юридичної особи, Державного бюджету України, місцевого бюджету, охороняється в порядку, визначеному законом.

Відповідно до положень Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 року №2297-VI (далі - Закон № 2297), цей Закон регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних. Цей Закон поширюється на діяльність з обробки персональних даних, яка здійснюється повністю або частково із застосуванням автоматизованих засобів, а також на обробку персональних даних, що містяться у картотеці чи призначені до внесення до картотеки, із застосуванням неавтоматизованих засобів.

Положеннями статті 2 Закону № 2297 визначено, що володілець персональних даних - фізична або юридична особа, яка визначає мету обробки персональних даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом.

При цьому, відповідно до зазначеної вище статті, персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації врегульовано Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року № 2939-VI (далі - Закон №2939)

Відповідно до статті 1 Закону № 2939, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації», метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Стаття 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначає гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації.

Так, право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Відповідно до положень статті 6 Закону № 2939, інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 10 Закону № 2939, кожна особа має право знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 12 Закону № 2939, суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Частиною 1 статті 13 Закону № 2939 встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Статтею 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначені обов`язки розпорядників інформації, розпорядники інформації зобов`язані: оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; вести облік запитів на інформацію; визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Положеннями статті 19 Закону №2939 визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до статті 20 Закону № 2939, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі, якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону № 2939, розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Водночас, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 22 Закону № 2939, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що публічна інформація, як вид інформації виокремлена з-поміж інших за такими ознаками: вона має бути відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях; вона отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством; вона перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Відсутність якоїсь із цих ознак має означати, що така інформація не є публічною. При цьому означення «публічна» не звужено повною відкритістю, доступністю інформації. Створені в процесі діяльності суб`єкта владних повноважень документи можуть містити як відкриту інформацію, так і інформацію з обмеженим доступом, яка, однак, не втрачає у зв`язку із цим ознаки публічної. Обов`язок розпорядника інформації надати на запит інформацію, яка є в його володінні, презюмується.

Статтею 23 цього ж Закону регулюється право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації.

Рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити:

1) відмову в задоволенні запиту на інформацію;

2) відстрочку задоволення запиту на інформацію;

3) ненадання відповіді на запит на інформацію;

4) надання недостовірної або неповної інформації;

5) несвоєчасне надання інформації;

6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону;

7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 24 цього ж Закону встановлена відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень:

1) ненадання відповіді на запит;

2) ненадання інформації на запит;

3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію;

4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону;

5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації;

6) несвоєчасне надання інформації;

7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом;

8) нездійснення реєстрації документів;

9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 14.06.2023 звернувся до Офісу Генерального прокурора із запитом на отримання публічної інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якому просив надіслати на його електронну адресу матеріали перевірки, здійсненої офісом Генерального прокурора за повідомленням судді Львівського окружного адміністративного суду З. Гавдика про втручання в його дії як судді при здійсненні правосуддя.

Листом від 21.06.2023 №27/3-1059вих.23, Офісом Генерального прокурора повідомлено позивача, що запит ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» направлено за належністю для розгляду до Львівської обласної прокуратури.

Листом від 28.06.2023 №27-434вих-23, Львівська обласна прокуратура направила запит ОСОБА_1 за належністю для розгляду в межах компетенції до Франківської окружної прокуратури міста Львова.

Листом від 28.06.2023 №27-435вих-23, Львівська обласна прокуратура повідомила позивача, що запит ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» направлено за належністю для розгляду до Франківської окружної прокуратури міста Львова.

Листом від 30.06.2023 №14.51/04-14-5560вих-23, Франківська окружна прокуратура міста Львова повідомила, що повідомлення судді Львівського окружного адміністративного суду Гавдика З.Г. щодо можливого втручання в діяльність судді при здійсненні правосуддя від 27.03.2023, яке 19.04.2023 надійшло з Галицької окружної прокуратури м. Львова, Франківською окружною прокуратурою м. Львова скеровано в межах компетенції до ВП №1 ЛРУП 2 ГУ НП у Львівській області та зареєстровано в ІТС ІПНП Журналу єдиного обліку (ЕО) №6308 від 19.04.2023. Відтак, запит відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» направлено за належністю для розгляду до ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області як належному розпоряднику.

Наказом Генеральної прокуратури України 06.08.2020 за №363 затверджена Інструкція «Про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України».

Ця Інструкція визначає процедуру оприлюднення публічної інформації та розгляду запитів на інформацію, а також відшкодування запитувачами витрат на копіювання або друк копій документів відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Організація забезпечення доступу до інформації за запитами та функціонування спеціальних місць для роботи запитувачів із документами чи їх копіями покладається на спеціальні структурні підрозділи органів прокуратури та керівників місцевих (окружних) прокуратур.

Пунктом 15 розділу IV Інструкції №363 встановлено, що у разі надходження до органів прокуратури запитів на інформацію, якою вони не володіють, такі запити надсилаються належним розпорядникам у строки, визначені частинами першою та другою статті 20 Закону, з одночасним повідомленням про це запитувача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Львівська обласна прокуратура направляючи листом 28.06.2023 №27-434вих-23 запит ОСОБА_1 за належністю до Франківської окружної прокуратури м. Львова, з дотриманням строків та з одночасним повідомленням про це запитувача, діяла у порядку визначеному Законом України «Про доступ до публічної інформації».

У зв`язку з викладеним та враховуючи, що Львівська обласна прокуратура не є розпорядником запитуваної інформації, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій щодо ненадання публічної інформації за запитом та зобов`язання надати позивачу повну інформацію, що запитувалась згідно інформаційного запиту є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладене, суд зазначає, що відповідачем розглянуто запит позивача відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», та не допущено порушень законодавства, які б призвели до обмеження права позивача на інформацію. Відповідач надав відповідь на запит в межах інформації, якою він володів і в межах якої був розпорядником. Як вбачається із запиту позивач просить матеріали перевірки,здійсненої Офісом генерального прокурора за повідомленням судді однак із повідомлення Офісу вбачається скерування такого повідомлення про втручання у діяльність судді за належністю до Львівської обласної прокуратури, скеровано за належністю до Галицької окружної прокуратури міста Львова і в межах територіальної юрисдикції до Франківської окружної прокуратури міста Львова. Франківська окружна прокуратура надала відповідь на запит позивача.

Розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію (пункт 6 частини першої статті 14 Закону № 2939-VI). Проаналізувавши викладене у відповідях на запит позивача в даному випадку Львівська обласна прокуратура не є розпорядником матеріалів перевірки, такі матеріали, як слідує наявні у відділі поліції, отже і надати такі на запит позивача не може.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо стягнення судових витрат. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, підстави для розподілу судових витрат у вигляді судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Судовий збір розподілу не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з для складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна