Справа № 200/11110/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року справа №200/11110/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

за участі секретаря судового засідання Передерія Є.О.,

представника відповідача Барабан В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі № 200/11110/21 (головуючий І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 1452 від 21.07.2021 «Про порушення службової дисципліни працівниками територіальних підрозділів ГУНП в Донецькій області та покарання винних» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 419 о/с від 27.07.2021 про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити на посаді поліцейського-водія сектору логістики Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області з 27.07.2021;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту незаконного звільнення і до дня винесення судом рішення про поновлення.

В обгрунтування позову зазначив, що проходив службу в Національній поліції України.

Наказом № 419 о/с від 27.07.2021 по особовому складу на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 21.07.2021 № 1452, до позивача застосовано стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції з 27 липня 2021 року.

Накази є протиправними, оскільки прийняті без повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, встановлення факту вчинення проступку та ступеня вини позивача, з порушенням вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції не звернув увагу, що висновок службового розслідування містить загальну інформацію про обставини, що стали підставою для початку проведення службового розслідування. Суд не навів мотивів, за яких вважав доведеним наявність вини в діях позивача, складу дисциплінарного проступку.

Судом першої інстанції не зазначено, в чому саме полягає проява недисциплінованості поліцейського позивача, та які саме несумісні з професійно-етичними якостями поліцейського дії позивача призвели до повідомлення останньому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, які протиправні дії вчинив позивач, що полягали в порушенні ними службової дисципліни, що потягло звільнення позивача зі служби.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 є громадянином України (а.с. 30).

Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 30 зв.бік).

Позивач проходив службу на посаді поліцейського-водія сектору логістики Бахмутського РВП ГУНП в Донецької області, мав звання сержанта поліції (а.с. 128-133).

24.05.2021 до УКЗ ГУНП в Донецькій області з Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області надійшла інформація, що слідчим Територіального управління ДБР, розташованого у м. Краматорську, в рамках розслідування кримінального провадження від 07.01.2021 № 0000021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України ОСОБА_1 , тому наказом ГУНП в Донецькій області від 26.05.2021 № 1079 начальником ГУНП в Донецькій області створено дисциплінарну комісію та призначено службове розслідування стосовно поліцейського-водія сектору логістики Бахмутського РВП ГУНП в Донецької області ОСОБА_1 (а.с. 50).

Наказом від 26.05.2021 № 303 о/с позивача відсторонено від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування, а наказом від 25.06.2021 № 356 о/с позивача було допущено до виконання службових обов`язків (а.с. 51-52).

На підставі наказу ГУНП в Донецькій області від 26.05.2021 № 1079 дисциплінарною комісією проведено службове розслідування, під час якого встановлено, що 06.01.2021 до чергової частини Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_2 , що за адресою: с. Міньківка, Бахмутський район, Донецька область, біля сільської ради, його знайомих громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 побили невідомі, на думку заявника, працівники поліції у цивільному одязі (а.с. 53-60).

Також 07.01.2021 до чергової частини Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області від громадянина ОСОБА_6 надійшло повідомлення, що за адресою: АДРЕСА_2 , невідомі особи побили мешканців села.

07.01.2021 сектором дізнання Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області відомості за вищевказаним фактом внесено до ЄРДР за № 0000021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

07.01.2021 відповідно до заяви ОСОБА_6 слідчо-оперативною групою Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області здійснено виїзд на місце події, а також відібрано заяви від потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які вказали про припинення розгляду звернення ОСОБА_6 , оскільки ними вже написані заяви щодо нанесення тілесних ушкоджень та за вказаним фактом відкрите кримінальне провадження.

Крім того, 09.01.2021 та 12.01.2021 до Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області надходили повідомлення про те, що за медичною допомогою зверталися громадяни ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в яких виявлено тілесні ушкодження.

Далі матеріали ЄО від 07.01.2021 № 416 були спрямовані до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Краматорську для доручення до матеріалів кримінального провадження від 07.01.2021 за № 0000021 за ч. 1 ст. 125 КК України.

У висновку службового розслідування зазначено, що в мережі Інтернет розміщено відеоролик, що особа, перебуваючи у с. Міньківка Бахмутського району Донецької області розповідає про подію, яка відбулася за участю мешканців вказаного села та працівника поліції на прізвище ОСОБА_7 , який спричинив їм тілесні ушкодження. Крім цього, мешканці села Міньківки висловлюють обурення щодо дій, пов`язаних із поліцейським на прізвище ОСОБА_7 . Також у відеоролику встановлено фото мешканців села Міньківка (потерпілих), які мають явні тілесні ушкодження, і зі слів автора, отримані від працівника поліції на прізвище ОСОБА_7 .

У відеоролику є звернення двадцяти дев`яти мешканців села Міньківка до голови Соледарської міської ради з проханням взяти під особистий контроль ситуацію, що сталася на території їх громади, а саме - факт побиття односельчан і вимагають, щоб цей випадок не залишився безкарним, оскільки переймаються за своїх рідних.

Зазначене висвітлення у мережі Інтернет було переглянуто понад 4154 рази та має 22 коментарі, що негативно впливає на авторитет та довіру громадян до Національної поліції.

Вчинення подібних дій призводить до встановлення негативної суспільної думки населення до органів правопорядку, посадові особи яких відповідно до своїх службових обов`язків повинні неухильно дотримуватися законодавства. Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

У висновку службового розслідування зазначено, що матеріали ЄО від 09.01.2021 року № 590, від 09.01.2021 № 592 та від 12.01.2021 № 752 були долучені до матеріалів кримінального провадження від 07.01.2021 за № 0000021.

24.05.2021 в межах розслідування кримінального провадження від 07.01.2021 за № 0000021 ОСОБА_1 повідомлено про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

На даний час досудове слідство триває, рішення не прийнято.

Від надання пояснень ОСОБА_1 відмовився.

Під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією в діях позивача встановлено грубе порушення службової дисципліни, а саме: вимог Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, в частині приховування відомостей щодо скоєння правопорушення, яке відбувалося за його участю, положень Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту, Правил поведінки.

Таким чином, під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією ГУНП в Донецькій області встановлені допущені ОСОБА_1 порушення:

- п.п. 1, 2, 3, 7, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України - зобов`язання поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню порушень; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини тощо;

- ст.ст. 7, 8, 11, п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині дотримання прав і свобод людини, законності, взаємодії з населенням, неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійного виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поваги порушення прав і свобод людини тощо;

- п. 5 розділу І та п. 3 розділу IV Правил поведінки щодо дотриманню поліцейським законодавства та основоположних принципів, етичних норм за будь-яких обставин І відносно будь-якої людини як у робочій, так і в неробочий час, почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції;

- п.п. 6, 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, в частині приховування відомостей від обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події.

На підставі висновку службового розслідування, врахувавши характеристику позивача, надану керівництвом Бахмутського РВП, у тому числі безпосереднього керівника - ОСОБА_8 , його ставлення до служби відповідачем прийнято рішення про застосування до ОСОБА_1 крайнього заходу дисциплінарного впливу - звільнення зі служби, оголошеного наказом ГУНП в Донецькій області від 21.07.2021 № 1452 (а.с. 122-123).

На виконання вимог ст. 22 Дисциплінарного статуту наказом ГУНП в Донецькій області від 27.07.2021 № 419о/с поліцейського-водія сектору логістики Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (а.с. 124-125).

Про звільнення зі служби позивача було своєчасно проінформовано посадовими особами Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області та видано передбачені законодавством документи, що підтверджується розпискою ОСОБА_1 (а.с. 126).

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що вчинення дисциплінарного проступку позивачем повністю підтверджується висновком службового розслідування, отже, відповідач, видаючи накази про звільнення ОСОБА_1 діяв у спосіб і в межах своїх повноважень, визначених законодавством.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Як визначено статтею 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

У разі виявлення таких дій кожен поліцейський зобов`язаний негайно вжити всіх можливих заходів щодо їх припинення та обов`язково доповісти безпосередньому керівництву про факти катування та наміри їх застосування. У разі приховування фактів катування або інших видів неналежного поводження поліцейськими керівник органу протягом доби з моменту отримання відомостей про такі факти зобов`язаний ініціювати проведення службового розслідування та притягнення винних до відповідальності.

У разі виявлення таких дій поліцейський зобов`язаний повідомити про це орган досудового розслідування, уповноважений на розслідування відповідних кримінальних правопорушень, вчинених поліцейськими.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази.

Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Згідно статті 11 Закону України «Про Національну поліцію» діяльність поліції здійснюється в тісній співпраці та взаємодії з населенням, територіальними громадами та громадськими об`єднаннями на засадах партнерства і спрямована на задоволення їхніх потреб.

З метою визначення причин та/або умов учинення правопорушень планування службової діяльності органів і підрозділів поліції здійснюється з урахуванням специфіки регіону та проблем територіальних громад.

Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (…)

На підставі частини першої статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до пунктів 1,2,3,4 частини першої статті 18 Закону поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я.

Частиною другою статті 18 Закону встановлено, що поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно частини першої статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь.

На підставі частиною другою статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно частин першої та другої статті 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 7, 13 частини третьої статті 1 Статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Згідно з частиною першою статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком, відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частинами першою, другою та четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Відповідно до частини п`ятої розділу І Правил етичної поведінки поліцейських поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

На підставі частини третьої розділу 4 Правил за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику та допускати дискримінацію в будь-якій формі.

Як визначено пунктом 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за № 223/33194, поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Згідно пункту 7 розділу ІІ Порядку поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.

За рішенням керівника органу (підрозділу) поліції або особи, яка виконує його обов`язки, відомості про виявлене кримінальне правопорушення уповноважена службова особа реєструє в ІТС ІПНП (журналі ЄО в разі тимчасової відсутності технічних можливостей унесення таких відомостей до ІТС ІПНП) та невідкладно, але не пізніше 24 годин реєстрації передаються:

до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) або передання цих відомостей до органів (підрозділів) поліції нижчого рівня та їх внесення до ЄРДР;

у міжрегіональних територіальних органах поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділах - до органів (підрозділів) поліції, на території обслуговування яких сталася така подія, для прийняття відповідних рішень та внесення до ЄРДР.

Зі змісту присяги працівника поліції слідує, що його поведінка має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

За статтею 14 Дисциплінарного статуту, обставини дисциплінарного проступку підлягають з`ясуванню під час проведення службового розслідування і в разі підтвердження факту його вчинення на поліцейського повинно бути накладене дисциплінарне стягнення, у тому числі, шляхом його звільнення зі служби, що є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

З урахуванням положень частини другої статті 5 Дисциплінарного статуту, притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності є самостійним юридичним наслідком, який настає у разі скоєння ним дисциплінарного проступку. Обставини, що передували притягненню особи до даного виду відповідальності, можуть потягнути за собою настання інших наслідків у вигляді адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, але, це не може слугувати підставою для звільнення працівника поліції саме від дисциплінарної відповідальності.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.04.2019 у справі № 804/1831/16.

Однією із загальних рис дисциплінарної відповідальності, якою вона відрізняється від інших видів юридичної відповідальності, є можливість її застосування без рішення суду на підставі вчинення дисциплінарного проступку.

Аналіз співвідношення кримінальної та дисциплінарної відповідальності особи свідчить, що перша застосовується за діяння, котре є суспільно небезпечним, охоплюється положеннями Кримінального кодексу України, та за яке передбачено найбільш суворий захід державного примусу.

На відміну від кримінальної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.

Тож вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Як свідчать матеріали справи позивача звільнено зі служби в поліції за вчинення діяння, несумісного з його посадою: 04.01.2021, приблизно о 21:00 год. сержант поліції ОСОБА_1 у с. Мінківка Бахмутського району Донецької області, разом з іншими знайомими рухався на транспортному засобі «ВАЗ-2107» д/н НОМЕР_1 . В ході руху транспортного засобу автомобіль зупинився поряд з будівлею колишнього управління колгоспу за адресою: АДРЕСА_3 у зв`язку з тим, що раніше знайомі ОСОБА_1 громадяни К. та ОСОБА_9 та незнайомий громадянин ОСОБА_10 заважали проїзду транспортного засобу.

ОСОБА_1 , який не виконував на той час службових обов`язків поліцейського, вийшов з автомобіля і в ході словесного конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків , завдав тілесні ушкодження громадянам ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зокрема, громадянину ОСОБА_9 «забій та пошкодження зв`язок колінного суглобу», які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після цього ОСОБА_12 сів в автомобіль та разом з іншими знайомими поїхав з місця вчинення кримінального проступку, не надавши необхідної медичної допомоги громадянину П.

В подальшому сержант поліції ОСОБА_12 не повідомив до чергової частини Бахмутського РВП про події, що сталися 04.01.2021 з його участю.

Тобто, володіючи інформацією про скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_1 , не тільки не зареєстрував її (до ЄО), а і не доповів (рапортом) про це начальнику Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області для прийняття рішення згідно законодавства.

Підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності визначено особисту недисциплінованість, недбале виконання функціональних обов`язків, грубе порушення службової дисципліни, що виразилося у недотриманні вимог п.п. 1, 2, 3, 7, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ст.ст. 7, 8, 11, п. 1, 2, 3, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію, п.п. 6, 7 розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні порушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, п. 5 розділу І та п.3 розділу 4 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилося в приховуванні відомостей від обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, а також скоєнні вчинку, який підриває авторитет та довіру громадян до Національної поліції України і є несумісним з подальшим проходженням служби в лавах Національної поліції України.

Відповідач вбачав склад дисциплінарного проступку позивача у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських.

Нехтування позивачем вимогами Закону № 580-VІІІ, Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту, Правилами поведінки та нормативними актами щодо реєстрації заяв і повідомлень про кримінальні порушення, на переконання відповідача, призвело до скоєння ОСОБА_1 проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на позивача обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції і її працівників в очах громадськості, порушує етику поведінки поліцейського та унеможливлює подальше виконання позивачем своїх обов`язків і проходження служби у НП України.

Суд звертає увагу, що вчинки, які дискредитують працівників поліції та органи Національної поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання офіцера поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Як висновується з аналізу нормативно-правових актів, які регулюють діяльність працівників органів поліції, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.

У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Таким чином позивача звільнено не за підозру у вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.

Колегія суддів враховує, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, хоч і прийнято в тому числі на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, розпочатого відносно нього за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Порушення, зафіксовані у висновку службового розслідування, у своїй сукупності свідчать про вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни, несумісного з продовженням служби у поліції.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку та його наслідки, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, суд вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що в межах спірних правовідносин суб`єктом владних повноважень доведено встановлені факти порушення позивачем вимог Закону № 580-VІІІ, Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту та Правил етичної поведінки, Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні порушення та інші події.

Таким чином, суд зазначає про несумісність вчинення позивачем протиправного діяння з проходженням служби в органах поліції. Вчинення такого діяння суперечить змісту Присяги поліцейського, оскільки підриває довіру громадян як до працівників поліції, так і до органів Національної поліції України в цілому, принижує їх авторитет.

Суд зазначає, що порядок проведення службового розслідування відповідачем не порушено та службове розслідування здійснено відповідно приписам Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України № 893 від 07.11.2018.

Тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки в межах доводів апеляційної скарги судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат по справі не здійснюється.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі № 200/11110/21 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі № 200/11110/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 28 серпня 2023 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 28 серпня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв