Справа № 460/4684/23
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2023-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 серпня 2023 року м. Рівне №460/4684/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба
доОСОБА_1
про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі, -

В С Т А Н О В И В:

Харківський національний університет Повітряних Сил ім.Івана Кожедуба звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі в сумі 305376,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач був звільнений з військової служби та не відшкодував витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання у вищому навчальному закладі. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 04.04.2023 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом та поновлено пропущений строк звернення до суду в справі №460/4684/23. Відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву тривалістю 15 днів з дня отримання даної ухвали суду.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена у відзиві на позов від 09.05.2023, відповідно до змісту якого він заперечує проти їхнього задоволення. Зазначає на обґрунтування такої позиції, що позивач попередньо тричі звертався з даним позовом до суду, проте внаслідок не усунення ним недоліків позовні заяви були повернуті позивачеві. З огляду на наведене, вважав, що позов слід залишити без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду. Також відповідач зауважує, що він брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганських областях та перебував у полоні держави-агресора.

Ухвалою суду від 25.08.2023 у задоволенні клопотання відповідача - ОСОБА_1 , про залишення позовної заяви без розгляду - відмовлено.

Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, то у відповідності до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву, відзив, наявні у справі письмові докази, суд встановив та врахував таке.

Матеріалами справи стверджено, що ОСОБА_1 проходив військову службу (навчання) в Харківському національному університеті Повітряних Сил ім.Івана Кожедуба з 27.08.2019 по 26.05.2021 на посаді курсанта.

Так, 27.08.2019 між Міністерством оборони України в особі начальника Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба та солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - Контракт).

Пунктом 1 Контракту передбачено, що відповідач зобов`язувався, зокрема, відшкодовувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до витягу з наказу начальника Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба (по стройовій частині) від 26.05.2021 №117 солдата ОСОБА_1 , курсанта 623 навчальної групи 2-го курсу (набору 2019 року) факультету протиповітряної оборони Сухопутних військ університету (колишній військовослужбовець військової служби за контрактом), відповідно до підпункту 3.2 Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.12.1997 №490, відраховано від подальшого навчання, у зв`язку з розірванням контракту через відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу та відповідно до пункту 36 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" припинено чинність дії контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу достроково, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, з 27.05.2021.

Цим же наказом визначено утримати із ОСОБА_1 витрати, пов`язані з його утриманням в сумі 305379,25 грн. за період навчання в університеті.

Відповідно до загального розрахунку №599 від 26.05.2021 витрати, пов`язані з утриманням відповідача в університеті складаються з витрат на виплату грошового забезпечення 270119,05 грн., продовольчого забезпечення 21062,64 грн., речового забезпечення 7070,23 грн., медичного забезпечення 359,44 грн., перевезення до місця щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку - 0,00 грн., оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв 6767,89 грн. Всього 305379,25 грн.

Із Загальним розрахунком №599 від 26.05.2021 коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта в навчальному закладі, відповідач ознайомилась особисто під підпис 26.05.2021.

У зв`язку з тим, що відповідачем в добровільному порядку не відшкодовано кошти, пов`язані з його утриманням в університеті, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.3 Закону України "Про Збройні Сили України" організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Стаття 15 Закону України "Про Збройні Сили України" визначає, що фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з п.3 ч.1, ч.3 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Частинами 1, 3, 5 та 8 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.

Зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.

З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону.

Курсантам, які не мали військового звання до зарахування до вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, присвоюється військове звання рядового складу.

Відповідно до ч.10 ст.25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Згідно з п.1 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 (далі - Порядок № 964), цей Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти.

Пунктами 3, 4 Порядку № 964 визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

На виконання п.3 вищевказаного нормативно-правового акту, Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ "Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах" від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок розрахунку витрат).

За приписами п.2.1 Порядку розрахунку витрат, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Положеннями п.2.1.1 Порядку розрахунку витрат закріплено, що витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Згідно з п.2.1.2 Порядку розрахунку витрат, витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування.

У відповідності до п.2.1.4 Порядку розрахунок витрат, витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Нормами п.2.1.5 Порядку розрахунку витрат встановлено, що витрати на перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад визначаються виходячи з фактичних витрат, пов`язаних з оплатою транспортних послуг (вартість квитків, зборів та платежів, постільної білизни тощо).

Пунктом 2.1.6 такого Порядку визначено, що до розрахунку витрат до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно загального розрахунку № 599 від 26.05.2021, за ОСОБА_1 рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в університеті в загальній сумі 305379,25 грн., а саме: витрат на виплату грошового забезпечення 270119,05 грн., продовольчого забезпечення 21062,64 грн., речового забезпечення 7070,23 грн., медичного забезпечення 359,44 грн., перевезення до місця щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку - 0,00 грн., оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв 6767,89 грн.

Відповідно до пп.2.1.1.1 Порядку розрахунку витрат, курсанти, які підпадають під дію пункту 5 "Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964, за визначений період навчання відшкодовують фактично отримане грошове забезпечення.

Пунктом 2.1.1.2 Порядку розрахунку витрат передбачено, що для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку № 964, до розрахунку береться різниця між грошовим забезпеченням, фактично отриманим курсантом за відповідний період навчання, та витратами на виплату посадового окладу за відповідною посадою військовослужбовця строкової військової служби за цей самий період.

У відповідності до пункту 3 Порядку розрахунку витрат, відшкодовані за утримання курсантів у ВНЗ кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження ВНЗ та витрати на утримання курсантів.

Перелік власних надходжень бюджетних установ Міноборони наведено у Додатку до "Положення про облік та використання коштів спеціального фонду державного бюджету в Міністерстві оборони України", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.08.2016 № 400.

Згідно з п.1.1.1 вказаного Переліку надходження від плати за послуги, що надаються бюджетним установам згідно з їх основною діяльністю, а саме: відшкодовані курсантами та особами офіцерського складу витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також звільнення з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу - є власними надходженнями бюджетних установ Міноборони.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що грошове забезпечення військовослужбовця, за своїм змістом, є винагородою за державну службу особливого характеру, і виплата грошового забезпечення є мінімальною державною гарантією в оплаті праці (професійної діяльності), гарантією соціального захисту військовослужбовця.

Так, наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

В силу вимог п.13 Порядку № 260, грошове забезпечення, виплачене в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, які діяли на дату виплати, поверненню не підлягає.

Таким чином, оскільки, навчання курсанта є військовою службою і не виключає виконання під час навчання завдань військової служби, то грошове забезпечення військовослужбовця не відноситься до витрат, пов`язаних із утриманням курсанта у навчальному закладі, а є видатками у сфері соціального забезпечення військовослужбовця, виплаченими за період військової служби.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що підстави для стягнення з колишнього курсанта витрат на виплату грошового забезпечення відсутні, оскільки суми грошового забезпечення військовослужбовця не визначені законом такими, що включаються у витрати, пов`язані із утриманням військовослужбовця у вищому навчальному закладі.

Суд враховує положення пунктів 3,4 Порядку № 964, разом з тим вважає за необхідне зазначити, що Порядок №694 та Порядок №260 по-різному регулюють спірні правовідносини щодо обов`язку повернення військовослужбовцем виплаченого йому грошового забезпечення, а відповідно і щодо можливості стягнення з військовослужбовця такого грошового забезпечення.

З даного приводу Велика Палата Верховного Суду у постановах від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а та від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20 сформулювала правовий висновок, згідно з яким, у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Такий висновок Велика Палата Верховного Суду сформулювала з огляду на те, що суперечливе і неоднозначне регулювання спірних відносин порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України").

Отже, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що у даній справі застосуванню підлягають саме норми Порядку № 260, а не Порядку № 964, а тому, виплачене позивачу за час навчання грошове забезпечення в сумі 270119,05 грн. відшкодуванню не підлягає.

При цьому, матеріалами адміністративної справи підтверджено наявність у відповідача несплаченої у добровільному порядку заборгованості в сумі 35260,20 грн. з відшкодування інших витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі.

Відповідно до п. 7 Порядку № 964 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби (п. 8 Порядку № 964).

За наведеного у сукупності, суд дійшов висновку, що з відповідача належить стягнути 35260,20 грн. витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем частково доведена правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача сум витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, натомість відповідачем не було надано суду достатніх доказів на спростування позовних вимог, а також доказів добровільної сплати суми боргу.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Відповідно до ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил ім.Івана Кожедуба витрати, пов`язані з його утриманням у Харківському національному університеті Повітряних сил імені Івана Кожедуба, у розмірі 35260,20 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 25 серпня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - Харківський національний університет повітряних сил ім. Івана Кожедуба (вул. Сумська, 77/79, м. Харків, 61023, ЄДРПОУ/РНОКПП 24980799)

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя С.А. Борискін