Справа № 240/22438/23
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

28 серпня 2023 року м. Житомир справа № 240/22438/23

категорія 106030000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Панкеєва В.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 №17 від 16.01.2023 про виведення майора ОСОБА_1 в розпорядження.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 поновити майора ОСОБА_1 на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити у встановленому чинним законодавством України порядку майору ОСОБА_1 грошове забезпечення у повному обсязі за період з 01.01.2023 року до дня прийняття судом рішення у цій справі, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, премій тощо), що були встановлені позивачу за посадою з урахуванням вже виплачених сум.

Ухвалою суду від 07.08.2023 позовну заяву залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку разом з доказами поважності пропуску строку звернення з позовом.

Позивачем 08.08.2023 надано суду заяву про усунення недоліків, в якій зазначив, що про існування наказу командира в/ч НОМЕР_1 №17 від 16.01.2023 йому вперше стало відомо 20.06.2023 з відзиву на позовну заяву, який надав відповідач у справі 240/10049/23, яка ніяким чином не стосується оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_1 №17 від 16.01.2023.

Станом на 08.08.2023 позивач не ознайомлений належним чином з наказом командира військової частини НОМЕР_1 №17 від 16.01.2023, а на підтвердження, що вказаний наказ існує у позивача є тільки незавірена ксерокопія витягу з вказаного наказу.

Просив врахувати вищевикладені обставини щодо не ознайомлення належним чином з оскаржуваним наказом та поновити строк звернення до суду.

Однак, належних доказів в обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду з позовом щодо визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, до заяви не надано.

Отже, позивачем вимоги ухвали від 07.08.2023 не виконано.

З метою забезпечення реалізації права позивача на доступ до правосуддя суд ухвалою від 15.08.2023 продовжив строк для усунення недоліків позову шляхом надання до суду заяви про поновлення строку разом з доказами поважності пропуску строку звернення з позовом.

22 серпня 2023 року надійшла заява ро усунення недоліків позовної заяви. В обгрунтування причин пропуску строку на звернення до суду із даним позовом та доповнюючи раніше подані пояснення, зазначено, що позивач станом на дату подання позовної заяви не являється звільненим, а перебуває на службі у В/ч НОМЕР_2 . Жодного розпорядчого документу (наказів, розпоряджень) щодо припинення виплати грошового забезпечення позивачем не отримано ні на самостійні звернення ні на запит адвоката. Адвокатом в інтересах Позивача було зроблено адвокатський запит з вимогою про надання копій матеріалів та документів, які стали підставою для припинення виплат грошового забезпечення. Запит військовою частиною було отримано 12.05.2022, проте станом на момент подачі позову до суду відповідь і документи надані не були. Отже Позивачем вчинялись дії з метою ознайомлення з наказом, і будь-якими розпорядчими документами стосовно нього, проте враховуючи волевивялення відповідача дані документи надані не були.

Крім того, дане правопорушення може бути віднесене до триваючих.

Звернувшись до Житомирського місцевого центру з надання безоплатної допомоги тільки 28 червня 2023 було видано Доручення №567 від 28.06.2023 про складання документів процесуального характеру, а саме оскарження Наказу №17 від 16.01.2023. Адвокатом для виконання доручення було вивчено документи, опрацьовано судову практику, та місячний термін 31.07.2023, з моменту винесення доручення позивачем подано позовну заяву до суду.

Також звертає увагу суду на те, що 02.03.2022 РСУ опублікувала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, і серед них зазначено, що процесуальні строки по можливості продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.

Просить визнати поважними причини пропуску звернення до суду.

Надаючи оцінку доводам, які наведені позивачем у заяві про поновлення строків звернення до суду та вирішуючи питання про можливість відкриття провадження по даній справі, суд зазначає наступне.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13 грудня 2011 року у справі № 17-рп/2011 визначив, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки ж звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

При цьому підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання, заяви (скарги).

Враховуючи викладене, лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права звернення із позовом у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.

Тобто, поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Верховний Суд у постанові від 06 квітня 2021 року у справі №823/2363/18, досліджуючи питання поважності причин строку звернення до суду, дійшов висновку, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Разом з цим, Верховний Суд у зазначеній постанові звернув увагу, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

У контексті наведеного, слід зазначити, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводити обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку звернення до суду. Особа, яка заявляє клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Тобто, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У постанові від 05.02.2020 у справі № 9901/425/19 Велика Палата Верховного суду зазначила, що у випадку, коли особа вважає, що її права при прийнятті, проходженні або звільненні з публічної служби були порушені, вона має право звернутися до суду у більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту у судовому порядку.

Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Спірним у наявних правовідносинах є наказ командира військової частини НОМЕР_1 №17 від 16.01.2023.

Тобто, даний спір стосується проходження позивачем публічної служби, а тому у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду.

Позивач стверджує, що про існування вказаного наказу йому стало відомо 20.06.2023. Однак до суду з позовом позивач звернувся лише 31.07.2023 з пропуском місячного строку, встановленого КАС України.

Жодних поважних причин, які перешкоджали позивачеві реалізувати його право на звернення до суду з метою оскарження наказу про виведення майора ОСОБА_1 в розпорядження та поновлення своїх прав у законодавчо визначений обмежений термін такого звернення, позивачем до суду не вказано та відповідних доказів не надано.

Посилання позивача на те, що він не ознайомлений належним чином з наказом та на отримання лише 20.06.2023 року інформації про існування спірного наказу з відзиву на позовну заяву, який надав відповідач у справі 240/10049/23, яка ніяким чином не стосується оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_1 №17 від 16.01.2023., суд до уваги не приймає.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 19 січня 2021 року по справі №440/4686/19, від 16.10.2020 у справі №640/18439/19, від 28 грудня 2022 року по справі №560/5186/22 у відносинах публічної служби вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом не ставиться у залежність від порядку отримання наказу про звільнення, а вирішується з огляду на факт, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення такого права.

Додаткового суд зазначає, що навіть у випадку застосування місячного строку звернення до суду з 20 червня 2023 року, позивачем все одно пропущено такий строк, оскільки 20 липня 2023 року виступає останнім днем звернення.

Суд зауважує, що будь-яких доказів того, що позивач вчиняв будь-які дії з метою ознайомлення з оскаржуваним наказом, або ж отримання належним чином засвіченої копії оскаржуваного наказу до суду не надано.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, лише звернувшись до Житомирського місцевого центру з надання безоплатної допомоги 28 червня 2023 було видано Доручення №567 від 28.06.2023 про складання документів процесуального характеру, а саме оскарження Наказу №17 від 16.01.2023, тому позивачем подано позовну заяву до суду в місячний строк з моменту винесення доручення, оскільки позивачем не надано доказів, що він був позбавлений можливості звернутися за правовою допомогою з метою захисту його порушених прав у суді у встановлений законодавством термін.

Щодо посилання позивача, на те, що 02.03.2022 РСУ опублікувала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, і серед них зазначено, що процесуальні строки по можливості продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану, суд зазначає наступне.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22 запровадження на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам собою факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Тобто, наслідки, пов`язані з повномасштабним вторгненням РФ на територію України, мають відповідати умовам поважності причин для поновлення таких строків.

Відтак, недостатнім є посилання в заяві про поновлення пропущених процесуальних строків всього лише на факт дії воєнного стану на території України, адже воєнний стан не є перешкодою для здійснення правосуддя, не є підставою для зупинення судового процесу.

Інших належних та допустимих доказів чи пояснень щодо причин пропуску місячного строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, позивачем до суду не надано, відповідно судом не встановлено обставин та поважних причин, що свідчать про наявність об`єктивних перешкод для подання позову у встановлений законодавством строк та пропущення строку звернення до суду.

Отже позивач не навів аргументів щодо неможливості подання до суду пояснень стосовно наявності інших поважних причин пропуску строку звернення із позовом разом із відповідними доказами, а відтак враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява підлягає поверненню.

Частинами 1 та 2 статті 123 КАС України, встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 слід повернути позивачу.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви про визнання причин пропуску звернення до суду поважними та поновлення строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.А. Панкеєва