Справа № 260/4255/22
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2023-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2023 року м. Ужгород№ 260/4255/22
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яким просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №95 від 18 липня 2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, який дає право на пенсію за віком періоди роботи станочником в цеху повторної машинної обробки (ПМО) Тересв`янського ДОКу виробничого лісозаготівельного об`єднання «Закарпатліс» з 19.07.1974 р. по 20.12.1978 p., у т.ч. військову службу в РА з 21.05.1976 р. по 31.05.1978 р. згідно із записами належної трудової книжки НОМЕР_1 від 10.07.1975 року та військового квитка НОМЕР_2 виданого Тячівським ВРК 20.05.1976 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 11 липня 2022 року.

Позовна заява мотивована тим, що 11.07.2022 року позивач звернувся до Тячівського територіального органу Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком, однак рішенням № 95 від 18 липня 2022 р. Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області йому було відмовлено у в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній страховий стаж для призначення пенсії.

Позивач зазначає, що відповідачем не було враховано періоди роботи згідно записів у трудовій книжці від 10.07.1975 року № БТ-0891441 з 19.07.1974 року по 03.05.1976 року, з 26.07.1978 року, оскільки документ зіпсовано, печатки на титульній сторінці та на записах про звільнення не читабельні, а подані архівні довідки не взято до уваги, оскільки у органа, що видав архівну довідку, відсутні книги нарахування заробітної плати, накази з кадрових питань, особові рахунки за вказаний період.

Крім того, зазначив, що записи в Трудовій книжці НОМЕР_1 від 10 липня 1975 року читабельні та прийнятно читаються посади, на які був прийнятий на роботу, дати (дні, місяці, роки), номери наказів і дати їх прийняття, реквізити печатей Тересвянського ДОКу та зазначив, що в такому стані трудову книжку позивачу було видано відділом кадрів Тересвянського ДОКу після паводку 1978 року.

Позивач вважає такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправними, а Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 95 від 18 липня 2022 року про відмову в призначенні мені пенсії за віком незаконним і таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач надіслав до суду відзив на позов, до змісту якого вважає позов ОСОБА_1 не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню та зазначає, що до страхового стажу не зараховані періоди:

- згідно записів трудової книжки від 10.07.1975 серії НОМЕР_3 з 19.07.1974 по 03.05.1976, з 26.07.1978 по 20.12.1978, оскільки документ зіпсовано, печатки на титульній сторінці та на записах про звільнення не читабельні, що є порушенням пункту 2.14 Інструкції №162;

- згідно архівної довідки від 03.05.2022 № 07-04/308 з 19.07.1974 по 03.05.1976, оскільки у органа, що видав архівну довідку, відсутні книги нарахування заробітної плати, накази з кадрових питань, особові рахунки за вказаний період.

У зв`язку з цим, Головним управлінням було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком від 18.07.2022 № 9 відповідно до статті 26 Закону №1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши всі докази, які мають юридичне значення для вирішення справи і розгляду спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 11 липня 2022 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, до якої долучив: паспорт, РНОКПП, трудову книжку, військовий квиток, архівні довідки про періоди роботи.

Вказану заяву за принципом екстериторіальності було передано до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області для розгляду.

18 липня 2022 р. Головне управління Пенсійного фонду України в Донецької області рішенням №95 "Про відмову у призначенні пенсії за віком" позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідно страхового стажу.

Відповідачем у вищезгаданому рішенні було зазначено, що до страхового стажу не зараховані періоди:

- згідно записів трудової книжки від 10.07.1975 серії НОМЕР_3 з 19.07.1974 по 03.05.1976, з 26.07.1978, оскільки документ зіпсовано, печатки на титульній сторінці та на записах про звільнення не читабельні.

Крім того, відповідачем не взято до уваги архівну довідку від 03.05.2022 №07-04/308, оскільки у органу, що видав архівну довідку, відсутні книги нарахування заробітної плати, накази з кадрових питань та особові рахунки.

Позивач не погодившись з відмовою відповідача щодо призначення пенсії та з вимогою вчинити певні дії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із ч.2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Всі записи в трудовій книжці підтверджуються у всіх розділах за час роботи на колгоспі з підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженого правління колгоспу особи та печатки (п.6).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях № 162 від 20.06.1974р., у тому разі, коли в трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем. Вкладиш вшивається в трудову книжку, заповнюється і ведеться адміністрацією підприємства за місцем роботи працівника у такому самому порядку, що і трудова книжка.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Постановою Держкомтруда СРСР від 20.06.1974 №162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, згідно п. 1.1 якої, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року судом було витребувано від позивача оригінал трудової книжки НОМЕР_3 від 10.07.1975р.

Під час дослідження трудової книжки судом було встановлено, шо сторінка №3 Трудової книжки НОМЕР_3 дійсно пошкоджена.

Однак, сторінка пошкоджена тільки частково, а саме у розділі щодо відомостей про прийняття на роботу та є читабельною.

Згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 можна встановити, що позивач:

- 19 липня 1974 року був прийнятий на роботу станочник четвертого розряду в цех повторної машинної обробки до Виробничого лісозаготівельного об`єднання «Закарпатліс» Тересв`янського ДОК, на підставі Наказу № 361 - к від 10.07. 1974 року;

- 03 травня 1976 року був звільнений з роботи у зв`язку з призовом в ряди Радянської Армії, на підставі наказу №239-к від 05.05.1976 року;

- у період з 21 травня 1976 року по 31 травня 1978 року проходив службу в Радянській Армії, що також підтверджується копіями з військового квитка НОМЕР_2 , виданого Тячівським РВК від 20.05.1976 р.;

- 26 липня 1978 року був прийнятий на роботу в якості станочник третього розряду в цех повторної машинної обробки до Тересв`янського ДОК, на підставі наказу №425-к від 26.07.1978 року та в подальшому був звільнений з роботи за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) 20 квітня 1979 року, на підставі наказу № 958-к від 20.04.1979 року.

Суд констатує, що всі записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та у відповідності дати, який завірений підписом та печаткою роботодавця.

Доказів, які б свідчили про невідповідність записів у трудовій книжці відповідачем не надано, тому відповідач зобов`язаний зарахувати до стажу вказаний період.

Крім того, в матеріалах справи наявна архівна довідка Архівного відділу Тячівської районної військової адміністрації №07-04/308 від 03.05.2022 року, відповідно до якої повідомили, що документи ЗАТ "Тересв`янський ДОК" поступили на зберігання у незадовільному стані, оскільки під час паводків вони були затоплені водою, записи розмиті, аркуші у справі трухляві та уражені грибком.

Суд критично ставиться до позиції Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про те, що у зв`язку із пошкодженням трудової книжки оскаржувані періоди трудового стажу позивача не підлягають зарахуванню, оскільки пошкоджено тільки частково другий аркуш трудової книжки, який є читабельним та з якого в результаті огляду оригіналу трудової книжки НОМЕР_1 можна встановити місце та період роботи, що в свою чергу підтверджуються підписами та печатками роботодавця, які є чіткими та зрозумілими.

Належних доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги.

Архівною довідкою Архівного відділу Тячівської районної військової адміністрації №07-04/393 від 21.07.2022 року підтверджено наявність наказу №239-к від 05.05.1976 року про звільнення у зв`язку з призовом в ряди Радянської Армії, а також нарахування заробітної плати ОСОБА_1 з серпня по грудень 1978 року.

Крім того, в матеріалах справи наявна нотаріально засвідчена заяви №2854 від 09 серпня 2023 року громадянки ОСОБА_2 , яка працювала на Тересвянському ДОК на посаді верстатниці оброблювального цеху та інших посадах машинофанеровального цеху в період з 01.04.1971 року до 25.02.2002 року, яка повідомила, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) також працював на Тересвянському ДОК в період з 19.07.1974 року по 1976 рік та з 1978 року по 1979 рік.

Також, нотаріально засвідчену заяву №2855 від 09 серпня 2023 року було подано громадянином ОСОБА_3 , який працював на Тересвянському ДОК на посаді слюсаря транспортного цеху в період з 25.01.1974 року до 26.02.1974 року та з 26.02.1974 року по 03.11.1975 року шофером автопогрузчика в сушильно-пропарочному цеху, який повідомим суд, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) також працював на Тересвянському ДОК в зазначені періоди.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Позивач у позовній заяві зазначив, що трудову книжку в такому стані отримав у відділу кадрів після звільнення, відтак не може бути підставою для неврахування періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пенсії часткове пошкодження трудової книжки, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки чи інших документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення, зберігання та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в Постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996 р., ратифікована Законом України №137-V від 14.09.2006 р., яка набрала чинності з 01.02.2007 р. (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складової частини права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

При цьому, право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (далі - Конвенція).

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1) органом, що приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії є відповідні управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі.

Порядком № 22-1 встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.

Такий підхід узгоджується із нормою ч.1 ст.3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Також, суд зазначає, що орган, який призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особі, даних паспорта і документів про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, фіксує і засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію за наявності сумнівів має право вимагати від фізичної особи дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і поданих документів.

Однак, як встановлено судом, відповідачем не здійснено жодних дій на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності поданих документів.

З наведеного можна дійти висновку, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, повідомити позивача про те, які документи необхідно подати додатково, в тому числі запропонувати йому надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем протиправно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, оскільки у позивача наявний необхідний трудовий стаж для призначення пенсії за віком.

Одночасно із заявлених позовних вимог вбачається, що позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 19.07.1974 р. по 20.12.1978 p.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

За результатами розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що позивач з 26 липня 1978 року був прийнятий на роботу в якості станочник третього розряду в цех повторної машинної обробки до Тересв`янського ДОК, на підставі наказу №425-к від 26.07.1978 року та був звільнений з роботи за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) 20 квітня 1979 року, на підставі наказу № 958-к від 20.04.1979 року, тому з метою ефективного захисту прав пенсіонера від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, керуючись ч.2 ст.9 КАС України, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог, задовольнити позов з врахуванням наведеного та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, який дає право на пенсію за віком періоди роботи з 19.07.1974 р. по 03.05.1976 p., з 26.07.1978р. по 20.04.1979 р. та військову службу з 21.05.1976 р. по 31.05.1978 р.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами у справі є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сума судового збору сплачена позивачем при поданні позовної заяви підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.5, 19, 77, 139, 243, 246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 від 18.07.2022 року №95.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, який дає право на пенсію за віком періоди роботи з 19.07.1974 р. по 03.05.1976 p., з 26.07.1978р. по 20.04.1979 р. та військову службу з 21.05.1976 р. по 31.05.1978 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дати первинного звернення за її призначенням з 11 липня 2022 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 992,60 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк