Справа № 380/15174/23
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 рокусправа № 380/15174/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови,-

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просить суд скасувати постанову від 24.05.2023 ВП № 69379646 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн.

В обґрунтування позову вказано, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 року у справі №380/8147/21, яке набрало законної сили 20.04.2022 року, є виконаним у повному обсязі. Зазначила, що з 01.06.2023 року загальний розмір пенсійної виплати становить 41563,91 грн; доплата пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.05.2023 року в сумі 907557,01 грн буде виплачена після виділення додаткових кошів з Державного бюджету України; компенсація за період з 01.01.2018 року по 31.01.2021 року в сумі 17147,07 грн буде виплачена після виділення додаткових кошів з Державного бюджету України. Щодо виплати коштів, нарахованих на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 року у справі №380/8147/21 (в сумі 907557,01 грн), повідомила, що відповідно до ст.8 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, забезпечується за рахунок коштів державного бюджету. З огляду на викладене, посилаючись на п.п.20, 29 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України, вказала, що виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України. Втім, незважаючи на це, 24.05.2023 року відповідач виніс постанову про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн з підстав повторного невиконання рішення суду зобов`язального характеру. За таких обставин, вважає, що спірна постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 17.07.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням вимог ст.287 КАС України та витребувано від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) належним чином завірену копію виконавчого провадження № 69379646.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що винесення оскаржуваної постанови відбувалося в межах виконавчого провадження ВП №69379646 з примусового виконання рішення суду в справі №380/8147/21, що набрало законної сили. До боржника (Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області) було доведено інформацію про наявність такого, однак вимог виконавчого документа останній не виконав. У зв`язку із цим, державним виконавцем 24.05.2023 року винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 10200,00 грн. Крім того, зазначила, що державним виконавцем вжито всіх передбачених законом заходів примусового виконання рішення про зобов`язання боржника до вчинення певних дій, однак такі заходи виявились безрезультатними, виконати рішення без участі боржника неможливо. За таких обставин, вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні позову повністю. Крім того, просить замінити відповідача його правонаступником Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Суд, у порядку ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України, за клопотанням відповідача вирішив допустити процесуальне правонаступництво у справі, а саме замінити відповідача Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на його правонаступника Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов до наступних висновків.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі №380/8147/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2022, ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити виплату доплати до пенсії, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 у справі №380/1407/20 ОСОБА_1 без зменшення її розміру.

10.05.2022 Львівським окружним судом видано виконавчий лист №380/8147/21 про зобов`язання вчинити дії.

22.07.2022 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження ВП №69379646 з примусового виконання виконавчого листа №380/8147/21 від 10.05.2022. Згідно п.2 постанови, боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

26.09.2022 відповідачем, у порядку ст.18 Закону України Про виконавче провадження, скеровано вимогу на адресу позивача, в якій вимагалось у триденний термін з моменту отримання цієї вимоги повідомити вичерпну інформацію про стан виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду в справі №380/8147/21, з наданням документального підтвердження виконання згаданого судового рішення.

15.11.2022 відповідачем повторно, у порядку ст.18 Закону України Про виконавче провадження, скеровану вимогу виконавця.

26.04.2023 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про накладення штрафу, згідно якої за невиконання без поважних причин рішення суду, що зобов`язує боржника виконати певні дії, накладено на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

24.05.2023 року відповідачем винесено постанову про накладення штрафу, згідно якої за невиконання без поважних причин рішення суду, що зобов`язує боржника виконати певні дії, накладено на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області штраф на користь держави у розмірі 10200,00 грн.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач не погоджується зі спірною постановою, оскільки така, на його думку, винесена з порушенням норм чинного законодавства, не у спосіб та не в порядку, які встановлені Законом України Про виконавче провадження, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 року №1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно зі ст.1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ст.3 Закону №1404-VIII, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

Пунктами 1, 16, 22 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII передбачено, що державний виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з ч.6 ст.26 Закону №1404-VIII, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.3 ст.63 Закону №1404-VІІІ, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст.75 Закону № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Системний аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до ст.75 Закону №1404-VIII.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення. Водночас поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Суд встановив, що підставою для прийняття спірної постанови про накладення штрафу у подвійному розмірі (10200,00 грн) є встановлення державним виконавцем станом на 24.05.2023 факту повторного невиконання виконавчого документа (виконавчого листа №380/8147/21, виданого 10.05.2022) без поважних причин.

Згідно постанови про накладення штрафу ВП №69379646 від 24.05.2023 року, боржника (Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області) було зобов`язано здійснити виплату доплати до пенсії, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 у справі №380/1407/20 ОСОБА_1 без зменшення її розміру.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 року у справі №380/8147/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області надано розрахунок на доплату пенсії від 18.05.2023 та перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2023. Згідно розрахунку від 18.05.2023, сума, яку належить доплатити позивачеві на виконання судового рішення, становить 907557,01 грн.

При цьому, представник позивача пояснила, що виплата таких коштів буде здійснена після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України.

Даючи оцінку вказаному, суд враховує таке.

Згідно зі ст.8 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частинами 1, 2 ст.23, ст.116 Бюджетного кодексу України визначено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року №1279 Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги, яка набрала чинності з 01.04.2021 року, впроваджено централізоване фінансування виплати пенсій.

Таким чином, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 24.01.2018 року у справі №405/3663/13-а, згідно яких невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється Пенсійним фондом України (головним розпорядником бюджетних коштів), не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

За таких обставин, суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області виконало конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду, які залежали від його волі.

Натомість, державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови належним чином не перевірила як факт виконання/невиконання судового рішення боржником на момент винесення спірної постанови, так і не дослідила поважності причин такого невиконання рішення суду в повному обсязі, тобто належним чином не скористалася законодавчо закріпленими повноваженнями.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що спірне рішення відповідача про накладення штрафу ВП №69379646 від 24.05.2023 не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, адже прийняте не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та Законом України Про виконавче провадження, та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а відтак порушує права та законні інтереси позивача.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 77, 90, 242-246, 268-272, 287, 294, пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ Перехідні положення КАС України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу ВП №69379646 від 24.05.2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

СуддяГулкевич Ірена Зіновіївна