Справа № 740/3250/23
Суддя: Шевченко І. М.
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/3250/23
Провадження № 2-а/740/31/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Зінич А. С., Гусєвої Я. А.,

учасники справи:

-представник позивача - адвокат Гринь Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником - адвокатом Гринь Людмилою Василівною, до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

установив:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 302098 від 15 травня 2023 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 400,00 грн за ч. 1 ст. 122, ч. 1, 4 ст. 126 КУпАП, та закрити провадження у справі.

Позов мотивовано тим, що в оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 15.05.2023 о 13 год., керуючи автомобілем JEEP PATRIOT, р. н. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» та здійснив зупинку в зоні дії вказаного знаку, чим порушив вимоги ПДР, та не мав при собі водійського посвідчення, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1, 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення із застосуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 400,00 грн.

Позивач вважав, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним, оскільки він не керував транспортним засобом. Позивач стверджував, що до нього підійшли працівники поліції, коли він перебував на водійському сидінні автомобіля JEEP PATRIOT, р. н. НОМЕР_1 , який був припаркований у м. Ніжині по вул. Прощенка на тротуарі навпроти магазину «Граніт». Автомобілем керувала його мати ОСОБА_2 , яка припаркувала автомобіль, пішла по своїм справам, а він залишився в автомобілі, чекав жінку похилого віку, яка їхала разом з ними до аптеки.

Позивач сів за водійське сидіння, оскільки так було зручніше слухати музику. Машина стояла більш, ніж за 15 м до карману зупинки автобуса. Дорожній знак 3.35 «Стоянка заборонена» знаходиться за перехрестям (через вулицю від того місця, де стояла автомашина), тобто автомобіль перебував на значній відстані від вказаного знаку, а тому не перебував в зоні дії знаку. У цей час до нього підійшли працівники поліції, які не представилися, не надали своїх посвідчень, почали вказувати на порушення правил дії дорожнього знаку 3.35 «Стоянка заборонена» та попросили надати водійське посвідчення, однак він повідомив, що водійського посвідчення не має, після чого на нього склали вказану постанову. Вважав, що відсутня подія правопорушення, тому він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 червня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання призначено на 13 липня 2023 року 09-00 год., яке в подальшому відкладено на 17 серпня 2023 року 14-30 год.

Представник відповідача - Телень О. подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що під час патрулювання м. Ніжин виявлено автомобіль марки JEEP PATRIOT, р. н. НОМЕР_1 , який не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» та здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку, чим порушив вимоги ПДР України. При спілкуванні з водієм поліцейським ОСОБА_3 установлено особу водія - ОСОБА_1 , який не мав при собі реєстраційних документів на автомобіль та не мав права керувати транспортним засобом, так як у 2021 році був позбавлений права керування т/з на 3 роки, у результаті чого поліцейським прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Позивач належним чином ознайомлений з матеріалами справи та з доказами, справу розглянуто та прийнято постанову, на якій ОСОБА_1 поставив підпис та отримав примірник постанови, чим фактично погодився з постановою по адміністративне правопорушення. Звернула увагу, що з відеозапису вбачається, що у телефонній розмові позивач повідомляє мамі, що його зупинили, у розмові з поліцейським він визнав, що керував транспортним засобом, повідомив про подальше керування т/з після прийняття постанови. Вважала, що поліцейський належним чином роз`яснив позивачу його конституційні права, а потім розпочав розглядати справу стосовно ОСОБА_1 і під час розгляду справи вимоги чинного законодавства поліцейським витримані, останній діяв у межах та спосіб, передбачений законодавством.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Гринь Л. В. зазначила, що дорожній знак встановлюється за напрямком руху обабіч дороги, автомобіль стояв зліва та не рухався. Дорожній знак перед перехрестям справа не стосується водія зліва, тому порушень немає, оскільки перехрестя скасовує дію дорожнього знаку. Пояснила, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, автомобілем керувала його мати.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала, що в той день вона їхала в перукарню на вул. С. Прощенка, керувала автомобілем вона, з нею був син та її знайома, якій потрібно було в аптеку. Зупинила автомобіль, залишила сина чекати її з перукарні та знайому з аптеки. Згодом до неї подзвонив син та спитав де документи на авто. Коли вона повернулася із перукарні, поліцейських вже не було, син сидів з бабусею в машині.

Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Суд установив, що згідно з оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 15 травня 2023 року серії БАД № 302098, прийнятою інспектором ВРПП Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області - Демченком Я. Г. стосовно ОСОБА_1 , 15.05.2023 об 11 год. 13 хв. у м. Ніжині по вул. С. Прощенка водій керуючи автомобілем Jeep Patriot, р. н. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та здійснив зупинку в зоні дії цього знаку, чим порушив вимоги п. 8.4 в ПДР України, не мав при собі реєстраційного документа на т/з, чим порушив вимоги п. 2.1 б ПДР України та при цьому був позбавлений права керування т/з рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 30.06.2021 строком на три роки, чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1, 4 ст. 126 КУпАП. На підставі ст. 36 КУпАП інспектором Демченком Я. Г. прийнято рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Частиною 2 ст. 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто ч. 2 ст. 77 КАСУ встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, в цьому публічно-правовому спорі саме на відповідача покладено обов`язок доведення правомірності свого рішення.

Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 2.1 а ПДР визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 2.1 б ПДР визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно з п. 8.4 в ПДР дорожні знаки поділяються на групи - заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Разом з цим згідно з п. 1.10 ПДР водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Частиною 4 статті 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частини перша, друга і четверта статті 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, крім іншого, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно зі ст. 72 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Стороною позивача заперечувалися обставини, як керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і порушення ним ПДР.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що поліцейські не зупиняли автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , а підішли до автомобіля, що був припаркований на узбіччі, двигун якого не працював. На водійському сидінні автомобіля перебував позивач. Згодом до автомобіля підійшла літня жінка, сіла не переднє пасажирське сидіння.

Під час розгляду справи допитана свідок ОСОБА_4 показала суду, що вона, а не ОСОБА_1 , керувала автомобілем.

Відповідач не надав жодних доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем. Перебування позивача в автомобілі не свідчить про керування ним транспортним засобом, адже ця обставина нічим не підтверджена, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем не доведено поза розумним сумнівом порушення позивачем п. 8.4 в, 2.1 а, 2.1 б ПДР України та відповідно вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1, 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог, скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 139 КАСУ слід вирішити питання щодо судового збору.

Керуючись ст. 5, 77, 139, 244, 245, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , поданий представником - адвокатом Гринь Людмилою Василівною, до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 302098 від 15 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1, 4 ст. 126 КУпАП, прийняту інспектором ВРПП Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області - Демченком Ярославом Геннадійовичем, - скасувати, а провадження в адміністративній справі - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (; м. Чернігів, пр-т Перемоги, 74) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судових витрат зі сплати судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко