Справа № 260/3823/23
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 серпня 2023 року м. Ужгород№ 260/3823/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судового засідання - Полянич В.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

представник позивача Олійник Р.Б.,

представник відповідача 1 Радь О.І.,

представник відповідача 2 Мітічкіна О.В.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області (вул. Грибоєдова, буд. 12 А, м. Ужгород, Закарпатська область, 88017, ), Управління Державної міграційної служби України в Луганській області (вул. Партизанська, буд. 12, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ) про визнання дій протиправними та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2023 року ОСОБА_2 (далі - позивач) через представника ОСОБА_3 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області (далі - відповідач 1), Управління Державної міграційної служби України в Луганській області (далі - відповідач 2), яким просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Луганській області № 4401.5.2-2301/44.1-22 від 16.11.2022 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Індія ОСОБА_4 ; 2) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області № 5654 від 21.11.2022 р. про скасування посвідки на постійне проживання громадянину Республіки Індія ОСОБА_4 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 грудня 2011 року громадянину Республіки Індії ОСОБА_4 було надано дозвіл на імміграцію в Україну, на підставі чого було видано посвідку на постійне проживання № НОМЕР_2 від 24.06.2020, строк дії якої до 23.06.2030 р. Рішенням Управління Державної міграційної служби України в Луганській області № 4401.5.2-2301/44.1-22 від 16.11.2022 р. було скасовано дозвіл на імміграцію в Україну громадянину Індії ОСОБА_5 . Водночас, у зв`язку із скасуванням дозволу на імміграцію в Україну, рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області № 5654 від 21.11.2022 р. позивачу скасовано посвідку на постійне проживання в Україні. Позивач вважає вказані рішення відповідачів протиправними, у зв`язку із чим звернувся із даним позовом до суду.

16 травня 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, а також призначено підготовче засідання у справі.

25 травня 2023 року до суду надійшов відзив Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, у якому представник відповідача 2 вказав, що працівниками Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України ініційовано подання про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання громадянину Індії ОСОБА_4 у зв`язку з порушенням Закону України «Про імміграцію», внаслідок чого Управлінням правомірно прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну. Також зазначили, що процедуру розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію не було порушено. Просив у задоволенні позову відмовити.

30 травня 2023 року представником позивача було подано відповідь на відзив Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, у якому він зазначив, що аргументи і доводи відповідача-2 наведені у відзиві не спростовують протиправності оскаржуваного рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну позивачу.

Також 30.05.2023 представником позивача було подано заяву про зміну підстав позову, яка мотивована тим, що дійсні обставини прийняття рішення відповідача-2 про скасування дозволу на імміграцію в Україну позивачу стали відомі лише після надання відповідачем-2 витребуваних документів до суду.

02 червня 2023 до суду надійшов відзив Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області, у якому представник відповідача заперечує щодо позову у повному обсязі. Вказує на те, що у зв`язку з надходженням листа 18.11.2022 від УДМС у Луганській області з копією рішення про скасування дозволу на імміграцію гр. Республіки Індії ОСОБА_6 управлінням ДМС у Закарпатській області на підставі пп.1 п.64 та пп.4 п.72 Порядку №321 21.11.2022 прийнято рішення №5654 про скасування посвідки на постійне місце проживання. Звертає увагу на те, що оспорюване рішення є правомірним та прийнятим уповноваженим органом в порядку та спосіб визначений чинним законодавством, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

13 червня 2023 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від представника Служби безпеки України надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Службу безпеки України. Клопотання обґрунтоване тим, що СБУ є розробником подання від 14.10.2022 №5/1/1-7924, а ініційовані СБУ рішення органів ДМС оскаржуються у даній справі, а тому рішення у справі №260/3823/23 може вплинути на інтереси та обов`язки Служби у сфері забезпечення державної безпеки на виконання завдань і обов`язків СБУ, визначених ст. 2 Закону України «Про Службу безпеки України», ст. ст. 2, 24 Закону України «Про контррозвідувальну діяльність» тощо.

20 червня 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відмовлено у задоволенні заяви представника Служби безпеки України про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив такі задовольнити.

Представники відповідачів 1,2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, просили суд відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у відзивах на позовну заяву та додатково наданих суду поясненнях.

На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Управління Державної міграційної служби України в Луганській області № 4401.5.2-2301/44.1-22 від 16.11.2022 р. було скасовано дозвіл на імміграцію в Україну громадянину Індії ОСОБА_5 .

Вказане рішення було прийнято у зв`язку із поданням Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 14.10.2022 № 5/1/1-7924 (а.с. 93-94).

Зокрема, як вбачається із вказаного подання Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України Сінгх Амрік за допомогою невстановлених співробітників Державної прикордонної служби України та Державної митної служби України сприяв у нелегальному переправленні до країн Західної Європи військовозобов`язаних громадян України, які не бажають захищати Україну та мають наміри уникнути таким чином загальної мобілізації, а також здійснює незаконне переміщення через митний кордон України на територію України товарів подвійного призначення, які в подальшому за завищеними в рази цінами продає українським військовослужбовцям, які приймають участь у війні проти рф. Разом з цим, зазначена особа причетна до організації незаконної легалізації в Україні іноземців, які прибули на територію України каналом міжнародного студентського обміну з метою навчання у закладах вищої освіти, надає через свої невстановлені зв`язки (в тому числі представників ЗВО, органів державної влади та місцевого самоврядування України) іноземним студентам, відрахованим із ЗВО, сприяє у незаконному перетині державного кордону поза встановленими пунктами пропуску з України до країн Західної Європи. Окрім того, на даний час вказаний іноземець контактує із невстановленими громадянами рф в спілкуванні з якими підтримує проведення країною-агресором війни проти України. Разом з тим, за період перебування на території України ОСОБА_7 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема: 19.02.2018 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 («Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції») КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; 15.07.2020 року Управлінням патрульної поліції в Закарпатській області за ч. 1 ст. 122 («Перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонений сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху») КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.; 27.07.2020 року Управлінням патрульної поліції у Львівській області за ч. 1 ст. 122 («Перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонений сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху») КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до висновку про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 16 листопада 2022 року інформація викладена у подані Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 14.10.2022 №5/1/1-7924 є підставою для скасування іноземцю дозволу на імміграцію в Україну на підставі пунктів 3 та 4 частини першої статті 12 Закону України "Про імміграцію", у зв`язку із чим Управління Державної міграційної служби України в Луганській області вважало за необхідне скасувати рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Індії ОСОБА_5 (а.с. 101-104).

Рішенням Управління Державної міграційної служби України в Луганській області № 4401.5.2-2301/44.1-22 від 16.11.2022 позивачеві скасовано дозвіл на імміграцію в Україну виданий 08.12.2011 р., на підставі пунктів 3, 4 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію», у зв`язку з тим, що дії іммігранта становлять загрозу громадському порядку в Україні, та якщо це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України (а.с. 105).

У зв`язку із скасуванням дозволу на імміграцію в Україну, рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області № 5654 від 21.11.2022 року, позивачу скасовано посвідку на постійне проживання № НОМЕР_2 (а.с. 156).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до статті 2 частини 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 4 частини 3 підпункту 2 Закону України "Про імміграцію", дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається, зокрема, одному з подружжя, якщо другий з подружжя, якщо він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

Статтею 12 Закону України "Про імміграцію", визначені підстави для скасування дозволу на імміграцію. Так, дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; в інших випадках, передбачених законами України.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначено Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983 (далі по тексту Порядок № 1983).

У відповідності до пункту 21 Порядку № 1983 дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Пунктом 22 Порядку № 1983 встановлено, що для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 вказаного Порядку, для прийняття відповідного рішення вказаним органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Відповідно до пункту 23 Порядку № 1983, ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також у разі необхідності запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.

Спір у даній справі виник у зв`язку із скасуванням позивачеві, громадянину Індії, дозволу на імміграцію в Україну відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 12 Закону України "Про імміграцію" на підставі подання Департаменту захисту національної державності СБУ у зв`язку з тим, що за даними ініціатора подання дії позивача становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні, здоров`ю, правам і законним інтересам громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Як вказувалося вище, у поданні ініціатора скасування дозволу на імміграцію зазначено, що за наявними даними у Департаменту захисту національної державності СНУ позивач за допомогою невстановлених співробітників Державної прикордонної служби України та Державної митної служби України сприяє у нелегальному переправленні до країн Західної Європи військовозобов`язаних громадян України, які не бажають захищати Україну та мають наміри уникнути таким чином загальної мобілізації, а також здійснює незаконне переміщення через митний кордон України на територію України товарів подвійного призначення, які в подальшому за завищеними в рази цінами продає українським військовослужбовцям, які приймають участь у війні проти РФ. Разом з цим, позивач причетний до організації незаконної легалізації в Україні іноземців, які прибули на територію України каналом міжнародного студентського обміну з метою навчання у закладах вищої освіти, надає через свої невстановлені зв`язки (в тому числі представників ЗВО, органів державної влади та місцевого самоврядування України) іноземним студентам, відрахованим із ЗВО, сприяє у незаконному перетині державного кордону поза встановленими пунктами пропуску з України до країн Західної Європи. Окрім того, контактує із невстановленими громадянами рф в спілкуванні з якими підтримує проведення країною-агресором війни проти України.

В розумінні пункту 23 Порядку № 1983, у відповідача-2 існує обов`язок всебічного вивчення подання щодо скасування дозволу на імміграцію.

У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про виконання відповідачем-2 свого обов`язку щодо всебічного вивчення подання, яке містить інформацію щодо можливих дій позивача із, як зазначено ініціатором подання, невстановленими особами. Також відповідач не запитав додаткову інформацію щодо підтвердження поведінки позивача, яка зазначена у поданні. Судом не вбачається у діях відповідача аналізу інформації, наведеної в поданні, лише за результатами аналізу якої приймається відповідне рішення.

Натомість відповідачем-2 на основі зазначеної у поданні інформації, без будь-якої перевірки та з`ясування обставин, скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, що в подальшому стало підставою для скасування відповідачем-1 посвідки на постійне проживання в Україні.

Суд вказує на те, що відомості, наведені у поданні суб`єкта ініціювання скасування дозволу на імміграцію в Україну, не містили достатньо підтвердженої інформації, з якої б можна було прийняти однозначне рішення про скасування дозволу.

Відповідно до законодавства, яке регулює спірні правовідносини, вказане подання не є безумовною підставою для скасування дозволу на імміграцію в Україну, тому відповідач-2 повинен був належно оцінити інформацію ініціатора такого подання шляхом отримання додаткової інформації як від ініціатора подання, так і від інших органів, а також запросити для надання пояснень, що не було вчинено.

З цього приводу у пунктах 57-60 постанови Верховного Суду від 02 грудня 2021 року у справі № 120/1859/19-а, зокрема зазначено, що Верховний Суд неодноразово висловлювався з приводу важливості принципу правової (справедливої) процедури (постанова від 16 квітня 2020 року №495/5105/17, постанова від 13 березня 2020 року №805/2340/17-а), яка є невід`ємною частиною верховенства права. Вказаний принцип спрямований на забезпечення справедливого ставлення до особи під час прийняття актів суб`єктом владних повноважень. Правова (справедлива) процедура встановлює стандарти у процесі прийняття актів суб`єктами владних повноважень, які відображені в рішеннях Європейського суду з прав людини, у яких здійснюється застосування статті 6 Конвенції, яка передбачає дотримання процесуальних (процедурних) гарантій у судовому провадженні. У постанові від 30 липня 2020 року у справі № 824/875/19-а Верховний Суд наголосив, що вказані гарантії поширюються і на адміністративні процедури за участі суб`єкта владних повноважень. Згідно з цією статтею має бути забезпечене право особи: бути поінформованим; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника; ознайомитися з матеріалами справи; вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення; обґрунтувати органом влади прийняття несприятливих актів; визначити порядок їх оскарження, відшкодувати заподіяну шкоду.

Основна мета правової (справедливої) процедури - щоб суб`єкти владних повноважень, діяли правомірно, тобто належно, згідно з визначеними нормами права, але такими нормами права, які відповідають критеріям природного права, моральності, розумності, справедливості, а також загальноправовим принципам, що встановлені органами правосуддя.

Верховний Суд зазначив, що порушення встановленої законодавством процедури ухвалення рішення може бути підставою для скасування цього рішення, якщо допущене порушення вплинуло або могло вплинути на його правильність.

Таким чином, оскаржувані рішення відповідачів є такими, що ухвалені без здійснення належної оцінки відомостей суб`єкта ініціювання скасування дозволу, який би включав запитування додаткової інформації та без запрошення для пояснень іммігранта, є таким, що прийняте необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, нерозсудливо, непропорційно, без урахування права особи на участь у процесі прийнята рішення.

Таким чином, оскаржувані рішення не відповідають вимогам статті 2 частини 2 КАС України, що свідчить про їх протиправність.

Подібне правозастосування зазначено також й у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 821/697/18, від 02 грудня 2021 року у справі № 120/1859/19-а, від 10 червня 2022 року у справі № 640/13572/20.

Судом також зазначається, що відповідачем-2 безпідставно взято до уваги відомості, наведені у поданні Департаменту захисту національної державності СБУ про вчинені позивачем адміністративні правопорушення.

Зокрема, до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП позивача було притягнуто до відповідальності ще 19 лютого 2018 р., тобто більше 4 років до того як ініціатор скасування дозволу надіслав подання до відповідача-2. Водночас стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом було виконано 02 березня 2019 (через рік після набуття законної сили постановою суду), а стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн. було виконано 26 березня 2018, що випливає із наявної у матеріалах справи квитанції про оплату вказаного штрафу (а.с.134).

Відповідно до ст. 39 Кодексу України про адміністративні правопорушення якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Враховуючи положення ст. 39 КУпАП та ту обставину, що з моменту закінчення виконання стягнення за вищевказаним адміністративним правопорушенням минуло більше З років до моменту прийняття оскаржуваного рішення відповідача-2, то позивач на момент прийняття оскаржуваного рішення відповідача-2 вважався таким, що не був підданий вказаному адміністративному стягненню. Через вказане вчинення раніше ним відповідного правопорушення не могло бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення відповідача-2.

Щодо правопорушень, вчинених 15 липня 2020 та 27 липня 2020 р. за ч. 1 ст. 122 КУпАП («Перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонений сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху»), то такі були вчинені більше 2 років до того часу як було подано подання про скасування дозволу, а накладені за відповідні правопорушення штрафи були невідкладно оплачені позивачем, що підтверджується наявними у матеріалах справи відомостями (а.с. 95).

Водночас, вчинення подібних адміністративних правопорушень не є достатньою підставою для скасування дозволу на імміграцію в Україну.

Крім того, наявні у матеріалах справи письмові докази спростовують відомості які зазначені у поданні Департаменту захисту національної державності СБУ та були прийняті до уваги відповідачем-2 при прийнятті оскаржуваного рішення про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну щодо незаконної легалізації в Україні іноземців-студентів та незаконне переправлення через кордон відрахованих студентів.

Зокрема, із листа Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» № 1731/01-14 від 30 травня 2023 р. випливає, що «після початку повномасштабного вторгнення російської федерації за безпосереднього сприяння ОСОБА_8 була налагоджена співпраця з посольствами країн-походження іноземних студентів та здійснений організований виїзд студентів-іноземців через «зелений коридор» у Європу; упродовж липня-грудня 2022 року та наступних місяців 2023 року були докладені значні спільні зусилля керівництва університету та пана ОСОБА_8 , дипломатичних установ для вирішення комплексу візових, логістичних проблем щодо повернення іноземних громадян в Україну в умовах відсутності прямого авіасполучення. Найбільшим викликом було збереження контингенту студентів-іноземців в умовах воєнного часу та жорстокої конкуренції українських закладів вищої освіти з університетами країн Закавказзя, Середньої Азії, Румунії, Болгарії, росії, що вимагало постійної комунікації із здобувачами освіти, їх родинами щодо гарантування їх безпеки. Неоцінену допомогу в такій комунікації надавав ОСОБА_7 » (а.с. 135-136).

Необхідно зазначити, що дозвіл на імміграцію був скасований на підставі, передбаченої п. 3 та 4 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про імміграцію», а саме: дії іммігранта становлять загрозу громадському порядку в Україні; це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Очевидним є той факт, що вищезазначені адміністративні правопорушення, а саме: порушення правил дорожнього руху, не становлять загрозу громадському порядку в Україні, здоров`ю, правам та законним інтересам громадян України, а тому підставою для прийняття оскаржуваного рішення відповідачем-2 не могли бути.

Як зазначалося вище, відповідно до пункту 21 Порядку № 1983, питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Оскаржуване рішення про скасування дозволу на імміграцію ухвалене відповідачем-2 на підставі подання органу, який не відноситься до суб`єктів ініціювання скасування дозволу на імміграцію в Україну.

Подання, було здійснено не регіональним органом СБУ, а органом, який входить до складу Центрального управління Служби безпеки України.

Тобто ініціювання питання перед територіальним органом ДМС було здійснено суб`єктом, який не має такого права.

Щодо рішення відповідача-1 № 5654 від 21.11.2022 р. про скасування посвідки на постійне проживання в Україні.

Рішенням відповідача-1 № 5654 від 21.11.2022 р. скасовано посвідку на постійне проживання в Україні № НОМЕР_2 у зв`язку із скасуванням дозволу на імміграцію в Україну.

Відповідно до пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою КМУ від 25 квітня 2018 року № 321 (далі по тексту Порядок № 321) посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України "Про імміграцію".

Відповідно до пункту 78 Порядку № 321, рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її скасування може бути оскаржено іноземцем або особою без громадянства в адміністративному порядку або до суду в установленому порядку.

Вказане рішення відповідача 1 є похідним від вищезазначеного рішення відповідача-2 про скасування дозволу на імміграцію в Україну, тобто прийняте на підставі протиправного рішення відповідача-2. У зв`язку з цим таке рішення також підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такі необхідно задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів 1,2 судовий збір в розмірі 2147,20 грн., сплачений згідно з квитанцією.

Керуючись ст. 241, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області (вул. Грибоєдова, буд. 12 А, м. Ужгород, Закарпатська область, 88017, ), Управління Державної міграційної служби України в Луганській області (вул. Партизанська, буд. 12, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ) про визнання дій протиправними та скасування рішення задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Луганській області № 4401.5.2-2301/44.1-22 від 16.11.2022 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Індія ОСОБА_4 .

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області № 5654 від 21.11.2022 про скасування посвідки на постійне проживання громадянину Республіки Індія ОСОБА_4 .

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області (вул. Грибоєдова, буд. 12 А, м. Ужгород, Закарпатська область, 88017, ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Луганській області (вул. Партизанська, буд. 12, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено та підписано 28.08.2023 року.