Справа № 480/8499/22
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 р. Справа № 480/8499/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.03.2023, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, м. Суми, повний текст складено 13.03.23 у справі №480/8499/22

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невинесення наказів про нарахування та виплату позивачу у період, починаючи з 26.03.2022 року та по час дії такої постанови додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень щомісячно, починаючи з 26.03.2022 року по 30.06.2022 року як такому, що ніс службу, розташованому в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка" та безпосередньо приймав участь у бойових діях при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, які не було нараховано та не виплачено, щомісяця, на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороди в розмірі 100 000 гривень щомісячно, починаючи з 26.03.2022 року і по 30.06.2022 року як такому, що ніс службу, розташованому в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках програми єПідтримка та безпосередньо приймав участь у бойових діях при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, які не було нараховано та не виплачено, щомісяця на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень щомісячно, починаючи з 01.07.2022 року і до дати прийняття рішення судом першої інстанції по даній справі, як такому, що несе службу в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)", пропорційно часу участі у таких діях та заходах, забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, винагороди в розмірі 100 000 гривень;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороди в розмірі 100 000 гривень щомісячно, починаючи з 01.07.2022 року і до дати прийняття рішення судом першої інстанції по даній справі як такому, як такому що несе службу в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)" пропорційно часу участі у таких діях та заходах, забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, винагороди в розмірі 100 000 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він проходить військову службу у складі Військової частини НОМЕР_1 , проте, всупереч приписам постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, не отримує додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн. щомісячно, починаючи з 26.03.2022 по день винесення cудового рішення.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 26.01.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №480/8499/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовлено.

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу (за підписом його представника), в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 року у справі №480/8499/23, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , а саме:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невинесення наказів про нарахування та виплату позивачу у період, починаючи з 26.03.2022 року та по час дії такої постанови додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень щомісячно, починаючи з 26.03.2022 року по 30.06.2022 року як такому, що ніс службу, розташованому в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка" та безпосередньо приймав участь у бойових діях при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, які не було нараховано та не виплачено, щомісяця, на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороди в розмірі 100 000 гривень щомісячно, починаючи з 26.03.2022 року і по 30.06.2022 року як такому, що ніс службу, розташованому в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках програми єПідтримка та безпосередньо приймав участь у бойових діях при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, які не було нараховано та не виплачено, щомісяця на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень щомісячно, починаючи з 01.07.2022 року і до дати прийняття рішення судом першої інстанції по даній справі, як такому, що несе службу в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)", пропорційно часу участі у таких діях та заходах, забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, винагороди в розмірі 100000 гривень;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороди в розмірі 100 000 гривень щомісячно, починаючи з 01.07.2022 року і до дати прийняття рішення судом першої інстанції по даній справі як такому, як такому що несе службу в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)" пропорційно часу участі у таких діях та заходах, забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, винагороди в розмірі 100 000 гривень.

В обґрунтування вимог скарги посилався на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідач свідомо порушує законодавство, а суд першої інстанції не прийняв до уваги як самої постанови Кабінету Міністрів України №168, так і права позивача, які ця постанова закріплює. Посилається на те, що очевидним є невиконання доведених нормативних актів як командуванням, так і військовою частиною, не зрозуміло, яким саме чином вище командування доводить свої накази до командування установи. Зазначає, що відсутність обліку участі кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань є порушенням наказу Міністерства оборони України від 06.10.2020 року №363. Так, вказаний наказ затверджує інструкцію з ведення історичного формуляру, історичної довідки та журналу бойових дій. Зазначає, що відповідач повинен був вказувати, на підставі яких нормативних документів не ведеться облік бойових наказів, участі військової частини (підрозділу) та безпосередньо кожного бійця у виконанні бойових завдань. Стверджує, що розділом IV Інструкції визначено Порядок ведення журналу бойових дій та зазначено, що журнал бойових дій ведеться у військових частинах (їх підрозділах), а також на кораблях 1-го, 2-го та 3-го рангів з моменту отримання наказу, директиви про залучення до ведення бойових дій до моменту завершення виконання завдань у районі бойових дій. Журналу бойових дій надається гриф обмеження доступу відповідно до відомостей, які містяться в ньому. Ведення журналу бойових дій здійснюється у довільній формі на підставі оперативних директив, бойових наказів, розпоряджень, зведень, бойових донесень тощо, а також усних розпоряджень старших начальників і командирів. Ведення журналу здійснюється посадовою особою, призначеною наказом командира військової частини. Зазначає, що у відповідача журнал бойових дій повинен був вестися з 24.02.2023 року і по сьогоднішній день. На переконання позивача, незважаючи на прямий обов`язок відповідача доводити законність та обґрунтованість ненарахування та невиплати позивачу додаткових винагород і обов`язку вести документарний облік його участі у бойових завданнях, саме позивач надавав суду першої інстанції письмові пояснення, де вказував про ті бойові завдання, які він виконував.

Військова частина НОМЕР_1 подала до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначила, що вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, а рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим. Просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 без змін. Зазначає, що позивач в період з квітня по жовтень 2022 року та з листопада по теперішній час безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримуванні збройної агресії, безпосередньо в районах у період здійсненні зазначених заходів не здійснював.

На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, оскаржуване рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходить військову службу у складі Військової частини НОМЕР_1 .

У березні 2022 року позивач отримав додаткову винагороду в сумі 5 806, 45 грн., у квітні - 46 333, 33 грн., у травні - 30 000, 00 грн., у червні - 43 548, 39 грн., у липні - 30 000, 00 грн., у серпні - 44 913, 56 грн., у вересні - 30 000, 00 грн., у жовтні - 30 000, 00 грн., у листопаді - 30 810,00 грн. та у грудні 2022 року - 30 000, 00 грн.

Вважаючи, що відповідачем протиправно не винесено накази про нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди у період, починаючи з 26.03.2022 року, та не нараховано та не виплачено додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн. щомісячно, позивач ініціював даний спір.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні вимог позивача, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості заявлених вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що надає правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли до звернення позивача до суду з даним позовом, а тому досліджуваний період служби позивача та її оплати обмежений судом датою подання позову у даній справі (по 26.12.2022), оскільки КАС України не передбачає можливості звернення з вимогами на майбутнє.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (ч.4 ст.9 цього Закону).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідними Указами Президента України строк дії воєнного стану продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 була прийнята постанова №168 (далі по тексту - постанова №168), пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування, застосовується з 24.02.2022.

Відповідними постановами Кабінету Міністрів України до вказаної постанови №168 від 28.02.2022 були внесені відповідні зміни та доповнення.

Зі змісту постанови №168 (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, вони набувають права на отримання збільшеної до 100 000,00 грн. додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил отримують додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 гривень.

Таким чином, з 24.02.2022 у військовослужбовців Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн. з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Підставою для нарахування та виплати такої винагороди є відповідний наказ командира.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що сам факт виконання позивачем у спірному періоді обов`язків військової служби (несення військової служби), без виконання умов, визначених постановою №168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн.

Згідно довідки про доходи від 15.02.2023 року №141/Ф Військової частини НОМЕР_1 у березні 2022 року позивач отримав (було нараховано) додаткову винагороду в сумі 5 806, 45 грн., у квітні - 46 333, 33 грн., у травні - 30 000, 00 грн., у червні - 43 548, 39 грн., у липні - 30 000, 00 грн., у серпні - 44 913, 56 грн., у вересні - 30 000, 00 грн., у жовтні - 30 000, 00 грн., у листопаді - 30 810,00 грн. та у грудні 2022 року - 30 000, 00 грн. (а.с.52).

Зі змісту доводів відповідача вбачається, що згідно довідки про доходи від 15.02.2023 року №141/Ф Військової частини НОМЕР_1 відповідачем було здійснено виплату позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн. підпорядкованому особовому складу за березень 2022 року (за період з 26.03.2022 по 31.03.2022 - відповідно до наказу від 26.03.2022 №73 позивача зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ) та за сім діб квітня 2022 року.

Позивач вважає, що наявність Сумської області у Переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "єПідтримка" згідно Питань деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, надає йому право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. щомісячно.

Проте, відповідно до облікових даних позивача, про які вказав відповідач, позивач виконував і виконує обов`язки військової служби в межах м. Суми - Сумської громади, яка згідно з Переліком територіальних громад, які розташовані в районні проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року №75, не є територіальними громадами, які розташовані в районні проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Колегія суддів, аналізуючи зміну правових підходів законодавця до визнання умов набуття особою права на додаткову винагороду у порядку постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168, вважає, що словосполучення «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка» стосується виключно такої категорії публічних службовців як - особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.

Таким чином, право на отримання збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди позивач, як військовослужбовець Збройних Сил, набуває у разі безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби позивач отримує додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 гривень.

Колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 26.01.2023 року у даній справі були витребувані у Військової частин НОМЕР_1 документи щодо фактично відпрацьованого часу ОСОБА_1 з часу призначення на посаду 26.03.2022, а саме: бойові накази та розпорядження, накази (по стройовій частині), журнал бойових дій (вахтовий журнал), журнал ведення оперативної обстановки, список особового складу, який залучався до виконання бойових (спеціальних) операцій, бойові донесення, постова відомість під час охорони об`єкта, рапорт (донесення) командира підрозділу про участь військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, а також довідку з інформацією про суми та складові виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 , починаючи з 26.03.2022 (а.с.40-41).

У відзиві на позов відповідачем було зазначено, що позивач фактично в період з квітня по вересень 2022 та з жовтня по теперішній час участі в бойових діях не приймав, бойові (спеціальні) завдання не виконував, надати підтверджуючі документи не представляється за можливе. Разом з цим 03, 04, 05, 06, 07 жовтня 2022 року позивач приймав участь у заходах, передбачених пунктом 1 Постанови №168. Вказано, що інформація, яка міститься в Журналі бойових дій та бойових розпорядженнях, підпадає під Перелік відомостей Міністерства оборони України, які містять службову інформацію (ПСІ 2017), затверджений наказом Генерального штабу ЗСУ від 22.11.2017 №408 (а.с.50).

Відповідно до наданих відповідачем рапортів начальника відділення сил підтримки Військової частини НОМЕР_1 від 26.11.2022 згідно бойового розпорядження військовослужбовці підрозділу інженерної роти, у т.ч. позивач, приймали безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки в оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії), а саме: позивач виконував завдання 03.10.-05.10.2022; 06.10.-07.10.2022 (а.с. 53-54).

Натомість, розмір нарахованої та виплаченої позивачу додаткової винагороди за жовтень 2022 року не відповідає сумі додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі позивача в таких діях та заходах, що не враховано судом першої інстанції.

Таким чином, відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено позивачу додаткову винагороду з розрахунку 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 року №168, за жовтень 2022 року.

При цьому, матеріали справи не містять доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах введення воєнних (бойових) дій за інший спірний період.

Колегія суддів зазначає, що в позовній заяві та апеляційній скарзі викладено хронологію змін у постанові №168, проте, жодним чином не зазначено, чим вказані зміни впливають на права та інтереси позивача. Підсумовуючи, представник позивача, з посиланням на постанову №168, зазначає про законне право позивача на отримання належних йому нарахувань та виплат відповідно до постанов №168 з посиланням на те, що позивач є військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 .

Разом з тим, як вже зазначалося вище судом апеляційної інстанції, сам факт виконання позивачем у спірному періоді обов`язків військової служби (несення військової служби), без виконання умов, визначених постановою №168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн.

Відтак, підстави для задоволення позовних вимог щодо виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених постановою №168, за спірний період, крім жовтня 2022 року, відсутні.

Одночасно, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо неправомірного перекладання судом першої інстанції тягаря доказування на позивача та порушення у зв`язку з цим приписів КАС України, оскільки з урахуванням приписів ч.1 ст.9, ч.1 ст.77, ч.2 ст.79 КАС України позивач не звільняється від обов`язку доведення обставин на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення, у т.ч. шляхом подання відповідних доказів.

Отже, з огляду на викладене вище, доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими.

Колегія суддів враховує, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ефективним та належним способом відновлення порушеного права позивача буде визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 року №168, за жовтень 2022 року та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 року №168, за жовтень 2022 року, з урахуванням висновків суду. В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовити.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 у справі №480/8499/22 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 року №168, за жовтень 2022 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 року №168, за жовтень 2022 року, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко