Справа № 200/4132/23
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року Справа№200/4132/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника (адвоката) та підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому після уточнення позовних вимог просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 20.06.2023 року №70 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 22.06.2023 року №70 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути його заяву від 13.06.2023 року про переведення на пенсію за віком на пільгових умовах із застосуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.07.2000 року по 31.12.2001 року; з 09.11.2004 року по 18.11.2004 року; до пільгового стажу періоди роботи з 17.09.2014 року по 19.09.2014 року; з 22.09.2014 року по 26.09.2014 року; з 29.09.2014 року по 30.09.2014 року; з 06.03.2015 року по 07.03.2015 року; з 10.03.2015 року по 14.03.2015 року; з 17.03.2015 року по 21.03.2015 року; з 24.03.2015 року по 28.03.2015 року; 13.06.2016 року; з 20.06.2016 року по 21.06.2016 року; з 14.05.2019 року по 06.06.2019 року; до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах, період перебування на пенсії по інвалідності у зв`язку професійним захворюванням з 07.06.2019 року по 13.06.2023 року.

Позов обґрунтовував тим, що відповідач оскарженими рішеннями неправомірно відмовив в переведенні його з пенсії по інвалідності 3 групи на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», посилаючись на відсутність необхідного страхового та пільгового стажу, чим порушив його пенсійні права.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що позивач є отримувачем пенсії по інвалідності 3 групи.

13.06.2023 року він звернувся із заявою, встановленого зразка, про перерахунок пенсії, в якій зазначив про перехід на інший вид пенсії, але конкретно не визначено який саме вид пенсії він бажає. Додатково 13.06.2023 року позивач подав заяву, написану власноручно, у якій зазначив вид пенсії на який він бажає перейти, а саме зазначено «на пенсію по інвалідності в розмірі за віком».

З урахуванням останньої заяви Управлінням було прийнято рішення від 22.06.2023 року про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Предмет судового спору (переведення на пенсію за віком на пільгових умовах ) не був предметом розгляду у рішенні про відмову в переведенні на інший вид пенсії.

В подальшому позивач подав третю заяву - від 26.06.2023 року, яка за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області - прийнято рішення від 30.06.2023 року про відмову у перерахунку пенсії в зв`язку із відсутністю права.

Відповідно до абз. 8 ч. 2 ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону. У зазначеному абзаці передбачено, що необхідний страховий стаж для чоловіків становить 35 років. Проте, страховий стаж позивача становить 33 роки 04 місяці 27 днів, якого недостатньо для призначення пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком. До страхового стажу не зараховані періоди з 01.07.2000 року по 31.12.2001 року та з 09.11.2004 року по 18.11.2004 року, оскільки у відомостях реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування відсутня інформація про сплату страхових внесків за 2000 - 2001 роки, за листопад 2004 року у Реєстрі зазначено сплату страхових внесків за 12 днів.

Щодо позовних вимог про переведення на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком, то оскільки в пільговій довідці зазначено, що позивачем бралися відпустки без збереження заробітної плати, тому Управлінням при призначенні пенсії в 2019 році був зарахований пільговий стаж за фактично відпрацьований стаж з урахуванням записів довідки від 13.06.2019 року.

Щодо періоду перебування на інвалідності, то в редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до 03.10.2017 року час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховувався до страхового стажу для призначення пенсії за віком. В редакції, чинній на сьогодні, час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах. Отже, час перебування на інвалідності можливо зарахувати лише до пільгового стажу в момент коли особа матиме право на призначення пільгової пенсії, а саме для чоловіків - з часу настання 50 років (пп. 1 п. 2 ст. 114 Закону). Позивач 1975 року народження, отже йому виповнилось 48 років, яких недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; є особою з інвалідністю 3 групи внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

13.06.2023 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України подав заяву про призначення пенсії шляхом переведення (переходу) на інший вид пенсії (без зазначення бажаного виду пенсії).

Подану заяву за принципом екстериторіальності (відповідно до Порядку, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року №25-1) розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області як заяву про переведення на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 20.06.2023 року №70 в переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Рішення мотивовано тим, що згідно з поданими документами: пільговий стаж роботи (підземні, провідні професії) заявника складає 11 років 0 місяців 11 днів, а підземні роботи та професії за постановою №202 - 13 років 09 місяців 17 днів, якого недостатньо для призначення пенсії згідно з чинним законодавством. Також зазначено, що загальний пільговий стаж складає 24 роки 9 місяців 27 днів.

13.06.2023 року позивач також через вебпортал Пенсійного фонду України подав заяву, в якій просив перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Подану заяву за принципом екстериторіальності (відповідно до Порядку, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року №25-1) розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 22.06.2023 року №70 в задоволенні заяви відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Рішення мотивовано тим, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацюючі особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу. Проте згідно з поданими документами та матеріалів пенсійної справи загальний страховий стаж заявника складає 33 роки 04 місяці 27 днів.

Судом також встановлено, що після прийняття оскаржених рішень - 26.06.2023 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України подав заяву про призначення пенсії шляхом переведення (переходу) на інший вид пенсії (без зазначення бажаного виду пенсії).

Подану заяву за принципом екстериторіальності (відповідно до Порядку, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року №25-1) розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області як заяву про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 30.06.2023 року в задоволенні заяви відмовлено у зв`язку з відсутністю права.

Рішення мотивовано тим, що загальний страховий стаж заявника становить 33 роки 04 місяці 27 днів, замість необхідних для чоловіків - 35 років відповідно до ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а згідно зі ст. 24 цього ж Закону час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах).

Вказане рішення предметом спору в даній справі не є.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 вказаного Закону працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином необхідними умовами для призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку є зайнятість особи повний робочий день, така зайнятість на підземних і відкритих гірничих роботах, що передбачені відповідним списком, що затверджений Кабінетом Міністрів України, наявність відповідного стажу роботи на цих роботах (пільгового, страхового).

Орган Пенсійного фонду України не заперечує, що посади, які займав позивач протягом спірних періодів належать до відповідного списку.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Верховний Суд в постанові від 24.04.2019 року в справі №815/1554/17 аналізуючи практику Європейського Суду з прав людини вказав на те, що принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.

Оскарженим рішенням органу Пенсійного фонду України від 20.06.2023 року №70 позивачу відмовлено в переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

При цьому суб`єктом владних повноважень в оскарженому рішенні періоди роботи позивача, які зараховані до пільгового стажу, а які не зараховані, не зазначені; підстави такого незарахування не наведені; рішення прийнято без наведення відповідних обґрунтувань для його прийняття.

Вказане не відповідає загальному принципу правової визначеності.

Вказане свідчить про те, що відповідач діяв недобросовісно та необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, і, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняв незаконне і необґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене таке рішення підлягає визнанню неправомірним та скасуванню (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Посилання представника відповідача на обставини, які не відображені в оскарженому рішенні, є неприйнятними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Щодо похідних позовних вимог зобов`язального характеру

Згідно з ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом.

Суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача зарахувати спірні періоди, про які йдеться в похідних позовних вимогах, до відповідного стажу та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, а також застосувати положення ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відповідачем виконані не всі умови, що необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення: в оскарженому рішенні не досліджено всі періоди роботи позивача, не зазначено, які саме періоди роботи зараховані до відповідного пільгового та страхового стажу (що унеможливлює визначення судом всіх не зарахованих періодів). Дії (або рішення, або бездіяльність) відповідача щодо такого не зарахування в даній справі не оскаржуються та не є предметом спору в ній.

Отже, відповідачем виконані не всі умови, що необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Вчинення таких дій входить до безпосередньої компетенції органа Пенсійного фонду України.

Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 року в справі № 348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В той же час, оскільки права позивача порушені, і прийняття рішення на користь позивача, в тому числі зарахування періодів роботи до відповідного стажу належить до безпосередніх повноважень органу Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, що решта позовних вимог підлягає задоволенню частково шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, який прийняв оскаржене рішення, повторно вирішити питання, щодо якого звернувся позивач (тобто повторно розглянути заяву позивача, за результатом розгляду якої прийнято оскаржене рішення від 20.06.2023 року №70), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні (п. 10 ч. 2 ст. 245, ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

При новому розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органу Пенсійного фонду України необхідно дослідити всі зазначені в трудовій книжці позивача періоди його роботи, прийняти та дослідити всі подані позивачем документи та визначити наявність у позивача необхідних умов для призначення такої пенсії з урахуванням таких документів та правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Щодо оскарженого рішення від 22.06.2023 року №70, то вказаним рішенням вирішена заява позивача про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Отже, позивач помилково вважав це рішення рішенням про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, виклавши відповідні обґрунтування позову в цій частині (щодо непогодження з відмовою в переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах).

З огляду на наведене правові підстави для задоволення позову в цій частині із зазначених в ньому підстав, - відсутні.

Отже позов підлягає задоволенню частково.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, тому судові витрати, які оплачені позивачем в сумі 858,88 грн. (50 відсотків від суми 1717,76 грн.), підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень (ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Соборності, буд. 66; ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 20.06.2023 року №70, прийняте щодо ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.06.2023 року про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Соборності, буд. 66; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 (вісімдесят вісім) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 28 серпня 2023 року.

Суддя Т.В. Логойда