Справа № 305/1551/23
Суддя: Попова О. М.
Дата ухвалення: 2023-08-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 305/1551/23
Номер провадження 2-а/305/16/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.08.2023 року м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі судді Попової О.М. при секретарі судового засідання Тафійчук М.І., за участі ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, третя особа поліцейський Рахівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Панасович Сергій Дмитрович, про скасування постанови про накладення адміністративного по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, третя особа поліцейський Рахівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Панасович Сергій Дмитрович, про скасування постанови про накладення адміністративного по справі про адміністративне правопорушення, у якому просив суд, скасувати постанову поліцейського Рахівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Панасовича Сергія Дмитровича, серії БАВ № 097898 від 01.08.2022 року, якою його, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400 гривень, за ч. 4 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення в день її винесення 01.08.2022 року не була вручена йому, а також не була надіслана йому поштою, про це засвідчено в постанові, згідно яких він відмовився підписувати дану постанову, та в графі про отримання копії постанови та надіслання її поштою. Позивач не підписувався в графі про роз`яснення йому процесуальних прав та обов`язкуів та про отримання ним копії постанови, тому що вважав дану постанову незаконною, а але від отримання копії постанови він не відмовлявся. 23.09.2022 року року судом була розглянута справа про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 2 ст. 130 КУпАП, в результаті розгляду дана справа була закрита на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Розглядом даної справи було встановлено, що позивач у вказаний час вчинення адміністративного правопорушення 01 серпня 2022 року о 14 год. 45 хв. не керував транспортними засобами. У постанові про закриття даної справи про адміністративне правопорушення прямо вказано, що переглянувши наявні докази, а саме відеозаписи, які було подано до суду, не встановив жодних даних, що позивач керував транспортним засобом.

В червні 2023 року позивач дізнався, що його зарплатна банківська карта заблокована, для з`ясування причин блокування він звернувся в відділення банку де йому пояснили, що він має заборгованість, через яку накладено арешт на його рахунок Рахівським РВ Державної виконавчої служби. 10 липня 2023 року у Рахівському РВ ДВС позивач отримав копію оскаржуваної постанови, а отже вважає, що строк на оскарження такої постанови в нього почався з дня фактичного отримання постанови серії БАВ № 097898 від 01.08.2022 року.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 21 липня 2023 року, задоволено клопотання позивача про поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення та відкрито провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) учасників справи.

До початку розгляду справи представником відповідача подано до суду заяву про залишення позову без розгляду, в якому останнім було зазначено, що позивач був присутній при складані оскаржуваної постанови, а саме 01.08.2022 року, також позивачу було направлено копію оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності рекомендованим листом за вих. № 259/2061211/2023 від 02.08.2022 року, що підтверджується записом в журналі обліку вихідних документів Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, а відтак звернення до суду 18.07.2023 року після спливу 11 місяців є суттєвим порушенням норм процесуального права та відповідно своєчасне звернення до суду з даним позовом залежало виключно від своєчасноо волевиявлення самого скаржника, тобто дана обставина має суб`єктивний характер, що свідчить про неповажність причин пропуску строку звернення до суду.

В судовому засіданні позивач запевняв суд, що він дійсно дізнався про існування оскаржуваної постанови лише 10 липня 2023 року у Рахівському РВ ДВС, а тому причину пропуску строку на оскарження вважав поважною, крім того просив суд скасувати оскаржувану постанову, з підстав наведених у позові, а також у зв`язку з тим, що постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 23.09.2022 року справа № 305/1597/22 було встановлено, що він взагалі не керував транспортним засобом. Після чого, у цьому ж судовому засіданні, судом було оглянуто матеріали адміністративної справи № 305/1597/22 з яких встановлено, що у матеріалах вказаної адміністративної справи наявна оскаржувана постанова серії БАВ № 097898 від 01.08.2022 року, отже суд вважає, що ОСОБА_1 було відомо про існування оскаржуваної постанови, оскільки він був присутній у судовому засіданні при розгляді адміністративної справи № 305/1597/22, про що прямо зазначено в постанові Рахівського районного суду від 23.09.2022 року. Крім того, позивач після огляду матеріалів адміністративної справи № 305/1597/22 повідомив суду, що він вважав оскільки його визнали не винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з тих підстав, що він не керував транспортним засобом, то оскаржувана постанова серії БАВ № 097898 від 01.08.2022 року буде скасована автоматично, тобто позивачу було відомо про існування оскаржуваної постанови.

Вирішуючи питання дотримання позивачем строку звернення до суду, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена 01.08.2022 року, позивач отримав копію оскаржуваної постанови 10 липня 2023 року, однак з оглянутих матеріалів адміністративної справи № 305/1597/22 встановлено, що позивач знав про існування оскаржуваної постанови, оскільки був присутній у судовому засіданні при розгляді адміністративної справи № 305/1597/22, в матеріалах якої наявна оскаржувана постанова.

Позивач звернувся до суду з позовом про оскарження постанови серії БАВ № 097898 від 01.08.2022 року, 18 липня 2023 року, що підтверджується штемпелем Рахівського районного суду.

Оцінюючи викладені позивачем доводи щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Положеннями статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку на звернення до суду.

Для цього учасник справи із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в його ухвалі від 02 березня 2020 року у справі №420/4352/19 (адміністративне провадження № К/9901/3023/20).

Верховний Суд у своїй постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 826/14417/18 (касаційне провадження № К/9901/7611/19) зазначив, що у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, положення «повинна» (яке міститься у статті 122 КАС України) слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Схожий висновок викладено Верховним Судом у його постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 140/2513/19 (адміністративне провадження № К/9901/4012/20).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду суд керується практикою Європейського суду з прав людини, яка, в силу приписів частин першої, другої статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судом як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Зокрема, у справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Зазначені висновки Європейського суду з прав людини використовуються і Верховним Судом, що, як приклад, відображено у його постанові від 26 лютого 2020 року у справі №826/14417/18 (касаційне провадження № К/9901/7611/19).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви або клопотань, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації процесуальних прав у строк встановлений процесуальним законом та судом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд про що останнім зазначається, зокрема, в ухвалі від 20 жовтня 2020 року по справі № 640/18388/18.

Разом з тим, наведені позивачем доводи щодо причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема долученими саме позивачем, а також оглянутими матеріалами адміністративної справи № 305/1597/22.

Відповідно до частини третьої статті 11 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Тобто, кожна особа розпоряджається своїми правами на власний розсуд, незалежно від рішень чи дій інших осіб.

Вважаючи своє право чи інтерес порушеним оскаржуваною постановою позивач не позбавлений був можливості звернутися до суду з даним позовом у встановлений строк.

За таких обставин суд приходить до висновку про неповажність причин пропуску позивачем строку звернення до суду з підстав, зазначених у позовній заяві та клопотанні позивача про поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи наведене судом не встановлено наявність у ОСОБА_1 поважних причин для подання позову поза десяти денним строком відповідно до статті 286 КАС України, а також те, що висновок наявний в ухвалі Рахівського районного суду від 21.07.2023 року був передчасним, суд вважає що позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, третя особа поліцейський Рахівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Панасович Сергій Дмитрович, про скасування постанови про накладення адміністративного по справі про адміністративне правопорушення підлягає залишенню без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 КАС України та відповідно до вимог частини четвертої статті 123 КАС України.

Керуючись пунктом 8 частини першої статті 240, статтями 122, 123, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, третя особа поліцейський Рахівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Панасович Сергій Дмитрович, про скасування постанови про накладення адміністративного по справі про адміністративне правопорушення, залишити без розгляду.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без розгляду надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядок, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 28.08.2023 року.

Суддя О.М. Попова