Справа № 300/3577/23
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2023-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" серпня 2023 р. справа № 300/3577/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Боршовського Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Командира військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 1) та Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 2), в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо не наданні позивачу відповіді на рапорт від 29.04.2023; зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 видати наказ про звільнення ОСОБА_1 за сімейними обставинами за поданим рапортом від 29.04.2023.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є військовослужбовцем та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . 29.04.2023 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просив звільнити позивача з військової служби за сімейними обставинами на підставі підпункту г пункту 2 частини другої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу - у зв`язку з наявністю дружини з інвалідністю ІІ групи. До вказаного рапорту від 29.04.2023 були долучені копії підтверджуючих документів про право на звільнення з військової служби. Вказаний рапорт від 29.04.2023 представник військової частини НОМЕР_1 отримав 10.05.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак позивач не отримав відповіді за результатом розгляду рапорта. Позивач вважає, що командиром військової частини НОМЕР_1 допущено протиправну бездіяльність щодо не наданні позивачу відповіді на рапорт від 29.04.2023, а тому просить суд зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 видати наказ про звільнення ОСОБА_1 за сімейними обставинами за поданим рапортом від 29.04.2023.
Ухвалою суду від 19.06.2023 позовну заяву залишено без руху. Позивач у вказаний в ухвалі строк усунув недоліки.
Ухвалою суду від 29.06.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
У відзиві відповідач 1 зазначив, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в період з 28.03.2022 по 09.05.2022. Так, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2022 № 80 ОСОБА_1 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків, а відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2022 № 122 позивач виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знятий з усіх видів забезпечення. Після 09.05.2022 ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 не зараховувався і станом на 29.04.2023 не проходив військової служби у військовій частині НОМЕР_1 . Відповідач 1 зазначив, що для звільнення військовослужбовця з військової служби йому необхідно подати рапорт встановленої форми на ім`я безпосереднього командира, який в порядку підпорядкованості клопотатиме про задоволення рапорту військовослужбовця перед вищими командирами. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 станом на час подання рапорта від 29.04.2023 не проходив військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , такий рапорт на звільнення з військової служби оформлений не належним чином, оскільки мав бути подай своєму безпосередньому командиру, а не командиру військової частини НОМЕР_1 . За вказаних обставин, відповідачами не допущено протиправної бездіяльності щодо позивача. Просить відмовити в позові (а.с. 26-30).
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_1 призваний по мобілізації, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.03.2022 № 80 прибув до пункту постійної дислокації АДРЕСА_1 як солдат резерву 29 запасної роти військової частини НОМЕР_1 та з 28.03.2022 прийняв справи та посаду і приступив до викання службових обов`язків (а.с. 28).
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.05.2022 № 122 старшого солдата ОСОБА_1 , солдата резерву 29 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 08.05.2022 № 56-РС на посаду водія машиніста екскаватора інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_2 , з 09.05.2022 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення (а.с. 29).
Вказаний вище рекомендований лист отримано 10.05.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповіді за результатом такого рапорта від 29.04.2023 ОСОБА_2 не отримав (а.с. 5).
Вважаючи протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо не надання позивачу відповіді на рапорт від 29.04.2023, ОСОБА_2 звернувся з цим позовом до суду, в якому просить зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 видати наказ про звільнення ОСОБА_1 за сімейними обставинами за поданим рапортом від 29.04.2023.
При прийнятті рішення суд керується такими мотивами та нормами права:
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).
Статтею 1 Закону № 2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини другої статті 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з частиною шостою статті 2 цього Закону № 2232-XII одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина чотирнадцята статті 2 Закону № 2232-XII).
Абзацом четвертим статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII визначено, що мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 Про загальну мобілізацію постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 призваний на військову службу під час загальної мобілізації Надвірнянським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Івано-Франківської області та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в період з 28.03.2022 по 09.05.2022. Так, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2022 № 80 ОСОБА_1 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків, а відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2022 № 122 позивач виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знятий з усіх видів забезпечення.
Звільнення військовослужбовців з військової служби регламентовано статтею 26 Закону № 2232-XII.
Пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах: […]
г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):
[…] у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
29.04.2023 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просив звільнити позивача з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини другої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (а.с. 4)
Позивач стверджує, що відповідачі не прийняли жодного рішення за рапортом ОСОБА_1 від 29.04.2023 та не надали жодної відповіді.
У відзиві на позовну заяву відповідач 1 зазначив, що такий рапорт від 29.04.2023 оформлений неналежним чином, оскільки адресований не безпосередньому командиру позивача, а командиру військової частини НОМЕР_1 , в якій ОСОБА_1 на час подання рапорта від 29.04.2023 не проходив військову службу.
Щодо вказаних доводів сторін суд зазначає таке.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, визначає Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 № 548-XIV.
Так, за нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 № 548-XIV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо)
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).
Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, рапорт (заява) це письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення,- звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Згідно з підпунктом 1 пункту 225 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженому Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008) звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється:
2) під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":
у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Пунктом 233 Положення № 1153/2008 передбачено, що: військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.
Згідно з пунктом 242 Положенням № 1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.
Таким чином, вимогами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначено порядок подання військовослужбовцем рапорта на звільнення з військової служби, згідно якого такий рапорт на звільнення подається по команді безпосередньому начальникові.
Початок, призупинення і закінчення проходження військової служби регламентовано статтею 24 Закону № 2232-XII.
Так, згідно з частиною першою статті 24 Закону № 2232-XII початком проходження військової служби вважається:
1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу;
2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації;
3) день призначення на посаду курсанта закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних;
4) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу;
5) день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період;
6) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 24 Закону № 2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Судом встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.05.2022 № 122 старшого солдата ОСОБА_1 , солдата резерву 29 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 08.05.2022 № 56-РС на посаду водія машиніста екскаватора інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_2 , з 09.05.2022 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення (а.с. 29).
Отже, проходження ОСОБА_1 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 закінчилося в день виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , а саме 09.05.2022. Таким чином, з 09.05.2022 припинено правовідносини між ОСОБА_1 та Військовою частиною НОМЕР_1 щодо проходження військової служби, зокрема, й щодо розгляду рапортів та вирішення питань про звільнення позивача з військової служби.
У відзиві на позовну заяву командир військової частини НОМЕР_1 повідомив суд, що після 09.05.2022 ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 не зараховувався і станом на 29.04.2023 не проходив військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .
Натомість позивач не надав суду жодних доказів на спростування таких обставин.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, судом не встановлено факту протиправної бездіяльності відповідачів щодо звільнення позивача з військової служби за його рапортом від 29.04.2023.
Підсумовуючи, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій.
Щодо розподілу судових витрат у справі:
Сторонами не понесено судових витрат у справі.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ВИРІШИВ:
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.