Справа № 520/20893/21
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 серпня 2023 року № 520/20893/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп. НОМЕР_1 ) до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Березняк Оксани Миколаївни (м-н Павлівський, буд. 4,м. Харків) про зобов`язання вчинити певні дії,-

установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд: зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Березняк Оксану Миколаївну зареєструвати право приватної власності на 1/3 житлового будинку, що розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради про відмову у державній реєстрації права власності є протиправним та таким, що порушує права позивача.

Відповідач, повідомлений належним чином про відкриття провадження у справі, а також про можливість надати до суду відзив на позовну заяву у визначений судом строк, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався без зазначення причин неподання відзиву.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. З урахуванням викладеного суд вважає можливим розгляд та вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, які є достатніми та належними.

Судовим розглядом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою та вищевказаним рішенням суду, що набрало законної сили, про державну реєстрацію права власності на 1/3 частини житлового будинку . 27.05.2021 року державним реєстратором прав на нерухоме майно прийнято рішення № 58402358 про відмову у реєстрації заявленого права на підставі п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у зв`язку наявності несписаної частки майна, щодо якої відсутній спір та будь-які претензії

Вважаючи зазначене рішення відповідача протиправним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, регулює Закон України від 01 липня 2004 року № 1952-IV Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Державній реєстрації прав, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV, підлягають, зокрема, право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва

За вимогами частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Крім того, п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону № 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, зокрема, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Водночас, приписами ст. 24 Закону № 1952-IV визначено перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону.

Згідно з п.18,23 державної Порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом, державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

Під час розгляду справи судом встановлено, що державним реєстратором отримані відомості з Єдиного реєстру боржників, які містять інформацію стосовно того, що згідно листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР від 25.07.2018 № 8302/04-08 повідомлено, що згідно з матеріалами інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012 право власності наявність зареєстрованого права власності на 3/8 частини будинку за ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що набуття речового права за рішенням суду є окремою підставою для державної реєстрації прав.

Рішенням Жовтневого району м.Харкова від 29.03.2016 №639/8111/15-ц визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , - на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 . Визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , - на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_2 .

Ухвалою Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2016 року вказане рішення залишено без мін, та в описовій частині зазначено, що « В апеляційній скарзі ОСОБА_7 представник Харківської міської ради, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовів. Зокрема зазначає, що на даний час право власності на 3/8 частин вказаного домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_2 , яка до участі у справі в якості належної особи не була залучена.

Спірними є домоволодіння АДРЕСА_2 .

Матеріали справи свідчать, що 1929 року укладено договір купівлі-продажу домоволодіння, відповідно до умов якого ОСОБА_8 продав ОСОБА_9 домоволодіння АДРЕСА_3 . Договір купівлі-продажу посвідчено Першою Державною нотаріальною конторою м. Харкова за реєстровим № 2697/В та зареєстровано в Міській інвентаризаційній конторі Червоно-Баварського району м. Харкова від 29 листопада 1947 року за реєстровим № 299 ч. 3.

В 1947 році ОСОБА_9 помер.

Спадкоємцями після померлого ОСОБА_9 є його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_4 .

Згідно Свідоцтва, посвідченого 04 листопада 1948 року Першою Харківською Міською нотаріальною конторою за реєстровим № 12 945/13, ОСОБА_4 є власником домоволодіння АДРЕСА_3 . Право власності ОСОБА_4 належним чином не зареєстровано до цього часу.

Рішенням народного суду першої дільниці Жовтневого району м. Харкова від 16 лютого 1951 року за ОСОБА_2 в порядку спадкування визнано право на 3/8 частини домоволодіння АДРЕСА_2 .

гідно Свідоцтва про право на спадщину, виданого 22 листопада 1951 року П`ятою Харківською державною Нотаріальною конторою, ОСОБА_2 є власницею 3/8 частин цього домоволодіння. Право власності ОСОБА_2 зареєстровано 23 листопада 1951 року Харківською міською інвентаризаційною конторою на підставі Висновку про реєстрацію домоволодіння.

23 листопада 1951 року ОСОБА_2 звернулася до Харківської міської інвентаризаційної контори з заявою про виділ її частини домоволодіння в натурі. На підставі Рішення Червоно-Баварської районної ради депутатів трудящих від 26 липня 1955 року ОСОБА_4 дозволено на вільному місці його половини садиби з боку АДРЕСА_2 побудувати новий будинок з виділенням його в самостійне будинковолодіння по АДРЕСА_2 ; ОСОБА_4 рекомендовано свою частину в старому флігелю віддати другому співвласнику ОСОБА_2 . Рішенням Червоно-Баварського виконавчого комітету м. Харкова від 06 червня 1958 року затверджено акт прийому будинку ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 .

Доводи апеляційної скарги про відсутність інформації про перерозподіл часток між співвласниками не можуть бути прийняті до уваги. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи на новому місці був побудований новий будинок, який введено в експлуатацію рішенням Червоно-Баварського виконавчого комітету м. Харкова від 06 червня 1958 року відповідно акту прийому будинку ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 .»

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 31.03.2021 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, в спірній ситуації відбулось визнання судом існування за позивачем права на частку нерухомому майні.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про помилковість висновків державного реєстратора щодо наявності підстав для прийняття рішення про відмову у реєстрації права власності позивача, у зв`язку з чим визнати рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно № 58402358 від 27.05.2021 про відмову у державній реєстрації права власності ОСОБА_1 на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, суд з огляду на встановлення під час розгляду справи обставин порушення прав приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Березняк Оксану Миколаївну повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду

При цьому, суд зазначає, що у такому випадку відсутні підстави вважати, що судом здійснюється втручання у дискреційні повноваження відповідача.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково

Вийти за межі вимог

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Березняк Оксани Миколаївни № 58402358 від 27.05.2021 про відмову у державній реєстрації права власності ОСОБА_1 на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3

Зобов`язати державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Березняк Оксану Миколаївну повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про державну реєстрацію за нею права власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 з урахуванням висновків суду.

В іншій частині вимог позов залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зоркіна Ю.В.