Справа № 523/12183/22
Суддя: Далеко К. О.
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/8/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання Дмітрієвої В.С.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: інспектор з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради» Костріков Гліб Валентинович про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

І . Короткий зміст позовних вимог та їх обгрунтування.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради», третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: інспектор з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради» Костріков Гліб Валентинович, яким просить скасувати постанову серії ОДП №3880582 від 15.08.20922 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, а також поновити строк на оскарження постанови та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначає, що 17.09.2022 року його довіреною особою отримано через засоби поштового зв`язку постанову ОДП № 3880582 від 15.08.2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. До цього часу про існування зазначеної постанови позивач не знав. Так, 15.08.2022 року інспектором з паркування Костиркіним Г.В. складено постанову про накладення адміністративного стягнення до повідомлення серії ОДП № 3880582, якою визнано позивача ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. При складанні винесеної постанови відповідачем, на думку позивача, не було дотримано вимог статей 268, 279-1 КУпАП, тим самим грубо порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. А саме, з фотознімків транспортного засобу позивача, які містяться на сайті https://carparking.omr.gov.ua, не вбачається на лобовому склі будь якого повідомлення про адміністративне правопорушення. Крім того, у винесеній постанові зазначено місце скоєння адміністративного правопорушення: м. Одеса, вул. Преображенська, 67, проте згідно відомостей та фотографій з сайту Одеської міської ради (https://carparking.omr.gov.ua) на яких відображено координати: місця скоєння адміністративного правопорушення - 46.556, 30.222 (місця знаходження автомобіля марки: SKODA, модель: SUPERB, номерний знак: НОМЕР_1 ), зазначені координати відповідають іншій адресі - м. Одеса, вул. Мала Арнаутська 119. Окрім цього, із представлених фотознімків правопорушення неможливо чітко встановити наявність скоєного правопорушення, яке інкримінується йому, а саме порушення п. 3.34 ПДР. У зв`язку з викладеним, позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом.

22.05.2023 року до суду надійшов відзив на позову відповідача Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, згідно якого відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В обгрунтування відзиву зазначив: 1) інспектор з паркування не міг не залишити постанову на лобовому склі автомобіля, належного позивачу; 2) при винесенні постанови посадова особа інспектор використовує дані наявних технічних засобів, тобто може мати місце «цифрова похибка» в GPS координатах, які вказані інспектором за допомогою наявного технічного засобу, та які не відповідають даним в інтернет ресурсах, саме тому при складанні постанови додержуються інші обов`язкові вимоги, передбачені приміткою ст. 14-2 КУпАП, а саме: місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та здійснення фотозйомки з різних або протилежних ракурсів. Також відповідач просив поновити строк на подачу відзиву, посилаючись на введення воєнного стану, який триває по теперішній час.

Керуючись принципом забезпечення права на судовий захист, приймаючи до уваги введення в країні воєнного стану, суд вважає за необхідне поновити Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

II. Рух справи.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 122 КУпАП залишено без руху.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

Судові засідання по справі неодноразово відкладались, з підстав: неявки сторін до судового засідання; задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи; відсутності світла в суді; оголошення повітряної тривоги.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про підтримання позовних вимог, в якій він просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу, в порядку п.1 ч.3 ст.124 КАС України.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: інспектор з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради» Костріков Г.В. в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу його місця роботи, в порядку п.1 ч.3 ст.124 КАС України.

У зв`язку із тим, що учасники справи не з`явились у судове засідання 28.08.2023 року, хоча і були належними чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, учасники справи надали суду свої пояснення та докази, відсутні перешкоди для розгляду справи, позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, суд перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні, в порядку ч.9 ст.205, ч.4 ст. 250 КАС України.

ІV. Застосування норм права, оцінка доказів та висновки за результатами розгляду позову.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем 17.09.2022 року була отримана через засоби поштового зв`язку «Укрпошта» Постанова по справі про адміністративне правопорушення Серія ОДП3880582, складена 15.08.2022 року відносно нього про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Доказів того, що копія оскаржуваної постанови була розміщена на лобовому склі транспортного засобу SKODA, модель: SUPERB, номерний знак: НОМЕР_1 , на виконання ч.3 ст. ст. 279-1 КУпАП, та отримана позивачем раніше 17.09.2022 року, матеріали справи не містять. При цьому, доводи відповідача про те, що інспектор не міг не залишити на лобовому склі оскаржувану постанову, відхиляються судом як необґрунтовані, з правової та доказової точки зору.

За викладених обставин, та виходячи зі змісту ч.2 ст. 286 КАС України, ОСОБА_1 повинен був подати позовну заяву щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень від 15.08.2022 року, протягом десяти днів з дня вручення відповідної постанови, тобто до 27.09.2022 року включно.

Позивач 24.09.2022 подав до Суворовського районного суду м. Одеси позовну заяву про скасування постанови через сервіс «Електронний Суд». Це підтверджується скріншотом «Зареєстровано» з його особового кабінету в підсистемі «Електронний суд» та Актом від 18.10.2022 року, складеним заступником керівника апарату суду Хмарук З.І., судовим розпорядником Якимовим П.О., головним спеціалістом з ІТ Куцом Д.А. підтверджується, що стався збій у роботі програми КП «Д-3» «Електронний суд», тому позовна заява ОСОБА_1 не відобразилась у розділі «незареєстровані документи електронного суду» та не була вчасно зареєстрована.

03.10.2022 року до суду у паперовому вигляді позивачем була подана позовна заява про скасування постанови, 04.10.2022 року здійснений її авторозподіл та присвоєно №523/12183/22.

Вивчивши матеріали справи, з огляду на наявні у цій справі обставини, суд приходить до висновків щодо пропуску ОСОБА_1 десятиденного строку для звернення до суду із позовом, встановленого ч.2 ст. 286 КАС України.

З огляду на приписи статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», частину 1 статті 3 КАС України, порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституції України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, у зв`язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» адміністративним судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Європейського суду з прав людини з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

За загальним правилом, поважними причинами пропуску строку визнаються такі причини або обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух, а право на право на доступ до суду, закріплене у Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

Крім того, подібне обмеження не буде відповідати зазначеній Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (зокрема, справи «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

У справі «Делькорт проти Бельгії», рішення від 07.01.1970, ЄСПЛ зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У рішенні «Белеш та інші проти Чеської Республіки» (п. п. 50-51 і 69), ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав.

Відповідно до практики ЄСПЛ «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з п. 1 ст. Конвенції, а відмова суду вирішувати фактичні обставини справи, які є значущими у вирішенні спору може спричинити порушення ст. 6 Конвенції («Терра Вонінген Б.В. проти Нідерландів» п. 53-55).

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Іліан проти Туреччини» наголошував, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 04.12.1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 05.12.2018 року по справі № П/9901/736/18, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним.

Отже, у кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При вирішенні питання поновлення процесуального строку суд, в тому числі, враховує необхідність вирішення питання про те, якому принципу надати перевагу: принципу правової визначеності чи принципу забезпечення права на судовий захист, оскільки обидва принципи є елементами принципу верховенства права, закріпленими у Конвенції.

У даному випадку, враховуючи збій у роботі програми КП «Д-3» «Електронний суд», первісну подачу позову у встановлені законом строки, нетривалий період пропуску ОСОБА_1 строку на подання позову, обумовлений не його виною, надання позивачем заяви про поновлення строку з наведенням підстав, суд вважає за необхідне надати перевагу принципу доступу до суду з огляду на практику Європейського суду з прав людини, визнавши поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку на звернення до суду із позовом про оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП., та вбачає наявність передбачених законом підстав для його поновлення.

В свою чергу, при оцінці тривалості пропущеного строку звернення до суду, враховуючи обставини справи, суд віддає перевагу принципу забезпечення права на судовий захист, як елементу принципу верховенства права.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що заявлені вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом встановлено, що 15 серпня 2022 року інспектором з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради» Костріковим Г.В. стосовно позивача ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ОДП № 3880582, за частиною першої статті 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Згідно описової частини оскаржуваної постанови серія ОДП № 3880582 від 15 серпня 2022 року: водій ОСОБА_1 15.08.2022 року об 15год.17хв. за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 67, здійсним зупинку транспортного засобу SKODA, модель: SUPERB, номерний знак: НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п. 3.34 розділу 33 ПДР та ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП - Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 3.34 ПДР - Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Суд зазначає, що режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу (примітка до ст. 14-2 КУпАП).

У даному випадку, Інспектором з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради» Костріковим Г.В. здійснено фотофіксацію (із зазначенням дати, місця розташування транспортного засобу та географічних координат) вказаних обставин з різних ракурсів у кількості трьох фотографій.

У ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановлено законом. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що на порушення наведених норм, відповідачем не представлено суду належних та допустимих доказів, які би стверджували про недотримання ОСОБА_1 п. 3.34 ПДР України щодо зупинки у межах дії дорожнього знаку 3.34. «Зупинка заборонена» 15.08.2022 року в м. Одеса, по вул. Преображенська, 67, тому як з представлених фотознімків правопорушення, неможливо чітко встановити наявність скоєного правопорушення.

Зокрема, наявні три фотографії, вони же розміщені на сайті Одеської міської ради - https://carparking.omr.gov.ua, не містять даних про вулицю, на якій розміщений автомобіль SKODA, модель: SUPERB, номерний знак: НОМЕР_1 , тобто про місце вчиненні правопорушення, в свою чергу координати: 46.556,30.222, які зазначені на цьому же сайті, відображають іншу адресу: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 119.

Суд зазначає, що належним доказом доведення вчинення позивачем правопорушення, виходячи з його природи, є фотознімки транспортного засобу SKODA, модель: SUPERB, номерний знак: НОМЕР_1 , в зоні дії знаку забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, із визначенням місця вчинення правопорушення, що і підтверджувало б факт вчинення правопорушення конкретним транспортним засобом, проте жодних належних доказів вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, суду відповідач не надав.

При цьому, суд зауважує на тому, що додані відповідачем до відзиву на позов додаткові 5 фотографій, які не розміщені на сайті https://carparking.omr.gov.ua, не приймаються судом в якості допустимих доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КпАП України, оскільки вони не ідентифікуються як такі, що зроблені в момент виявлення правопорушення, зокрема не містять дати їх створення, також відсутній зв`язок між даними фотографіями та транспортним засобом SKODA, модель: SUPERB, номерний знак: НОМЕР_1 .

З огляду на викладене, суд зауважує, що єдиним доказом вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. В свою чергу, зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами, та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові. Зазначені правові позиції викладені у постановах № 524/5536/17 від 15.11.2018, №338/855/17 від 26.04.2018, № 338/1/17 від 26.04.2018 Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Таким чином, при винесені постанови про адміністративне правопорушення, відповідач в порушення вимог, статей 245, 247, 251, 252 КУпАП розглянув справу про адміністративне правопорушення без дотримання принципу законності та повного і всебічного розгляду, не перевіривши наявності складу правопорушення, у зв`язку з чим за наслідками розгляду вказаної справи, прийняв постанову яка суперечить чинному законодавству та підлягає скасуванню. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Також, суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі N 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі N 295/3099/17.

Таким чином, у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт зупинки позивачем, стоянки транспортного засобу SKODA, модель: SUPERB, номерний знак: НОМЕР_1 , 15 серпня 2022 року в межах дії дорожнього знаку «Зупинка заборонена», на що звернув увагу і позивач у поданому позові, та порушення ним вимог п. 3.34 ПДР.

В зв`язку з вищевикладеним та на підставі документів, що долучені до адміністративної справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є таким, що підлягає задоволенню, оскільки його доводи є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а постанова про адміністративне правопорушення від 15 серпня 2022 року Серія ОДП3880582 відносно ОСОБА_1 є незаконною та не обґрунтованою, в зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України суд за наслідкам розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП, якою встановлені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, то провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП стосовно позивача підлягає закриттю.

Разом із тим, клопотання позивача про відшкодування витрат, що понесені ним під час розгляду справи в суді першої інстанції, суд вважає частково обґрунтованим, з огляду на таке.

Із розрахунку позивача та наданих доказів вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 496,20 грн, а також ним була здійснена поштова відправка судової кореспонденції учасникам справи на суму 112,00 грн, що підтверджується, фіскальними чеками.

Згідно із статтею 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Водночас, у частині третій статті 132 КАС України наведено вичерпний перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи. Докладніше кожна з категорій цих витрат конкретизована у статті 134, 135, 137, 138 КАС України, зокрема:

1. витрати на професійну правничу допомогу (стаття 134 КАС України);

2. витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду (стаття 135 КАС України);

3. витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз (стаття 137 КАС України);

4. витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, вчиненням інших процесуальних дій, підготовкою справи до розгляду (стаття 138 КАС України).

Вжитий у статті 138 КАС України термін «інших процесуальних дій» стосується вчинення учасниками справи, або особами, які не є учасником судового процесу, дій пов`язаних саме з процесом доказування (збір доказів, їх огляд та забезпечення) у справі.

Встановлення законом вичерпного переліку судових витрат означає, що на присудження судом саме цих витрат у разі настання відповідних обставин (задоволення позову, залишення його без розгляду, чи закриття провадження у справі), а не будь-яких інших може розраховувати особа, що звернулася до суду з позовом.

Разом з цим, поштові витрати не відносяться до судових витрат, передбачених зазначеним вище переліком, а тому такі витрати не можуть бути предметом відшкодування за наслідками розгляду судової справи, оскільки КАС України не передбачає їх відшкодування.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2022 року по справі № 440/7120/20 та ухвалі Верховного Суду від 07 березня 2019 року по справі № 200/10765/18-а.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовій збір у розмірі 496,20 грн.

Керуючись: ст. 19 Конституції України, ст.ст. 258, 280, 283, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 6, 7, 9, 11, 44, 73-78, 90, 241-246, 268, 269, 271, 272 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення Серія ОДП № 3880582 від 15.08.2022 року про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, третя особа: інспектор з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради» Костріков Гліб Валентинович про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити. .

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ОДП № 3880582 від 15.08.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Органу місцевого самоврядування «Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовій збір у розмірі 496,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 28.08.2023 року.

Суддя: К.О. Далеко