Справа № 420/15979/23
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянув в порядку письмового провадження в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов від 19.04.2023 року, стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19 квітня 2023 року про відкриття виконавчого провадження, яка винесена в рамках виконавчого провадження №71613032 з примусового виконання постанови №63436197 від 28.10.2020 року по стягненню з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 246 309,86 грн;

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19 квітня 2023 року про арешт майна боржника, винесену в рамках виконавчого провадження № 71613032;

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19 квітня 2023 про арешт коштів боржника, винесену в рамках виконавчого провадження № 71613032;

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19 квітня 2023 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, винесену в рамках виконавчого провадження № 71613032;

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 50000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

Стягнути з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є боржником у виконавчому провадженні № 63436197 по стягненню з нього на користь ПП «Серпень-2003» боргу в сумі 2463098,66 грн на підставі наказу Господарського суду Херсонської області № 923/1494/15 від 21.12.2019. 28.10.2020 року в межах зазначеного виконавчого провадження відповідачем винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 246309,86 грн. 02.07.2021 відповідачем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану, на підставі заяви стягувача. На наказі господарського суду, який перебував на примусовому виконанні, державним виконавцем зроблено відмітку про залишок не стягнутого боргу у розмірі 2463098,66 грн. 19.04.2023 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 71613032 з примусового виконання постанови від 28.10.2020, винесеної в рамках виконавчого провадження № 63436197, про стягнення виконавчого збору у розмірі 246309,86 грн. Також, 19.04.2023 року відповідачем винесено постанови про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Позивач не погоджується з вказаними постановами та зазначає, що оскільки сума боргу не стягувалась, а майно не передавалось, то відсутні підстави для стягнення виконавчого збору. Позивач зазначає, що незаконними рішеннями відповідача йому завдано моральної шкоди, оскільки зазнав значних душевних стражданьта просить стягнути з відповідача на свою користь 50000,00 грн. моральної шкоди.

Ухвалою суду від 19.07.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, з урахуванням особливостей встановлених ст. ст.268-272, 287 КАС України та призначено справу до судового розгляду на 21.08.2023 року.

Ухвалою суду від 19.07.2023 року провадження у справі зупинено до 21.08.2023 року.

14.08.2023 року засобами електронного зв`язку від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який, відповідач не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 та зазначає, що примусове виконання рішення суду розпочинається із моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а звернення стягувача із заявою про повернення виконавчого документа не звільняє боржника від обов`язку сплатити виконавчий збір.

21.08.2023 року суд поновив провадження у справі.

21.08.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив на адміністративний позов та клопотання про розгляд справи без участі позивача.

Відповідач до судового засідання не з`явився, належним чином та своєчасно повідомлялися про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 9 ст. 205 КАС України.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

21.12.2019 року Господарський суд Херсонської області видав наказ № 923/1494/15 про стягнення з керівника та засновника приватного підприємства «Серпень-2003» ОСОБА_1 на користь приватного підприємства «Серпень-2003» 2463098,66 грн.

28.10.2020 року відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63436197 по виконанню наказу господарського суду про стягнення з позивача боргу в сумі 2463098 грн. 66 коп.

28.10.2020 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Журавлем Д.М. винесено постанову ВП № 63436197 про стягнення виконавчого збору, якою з боржника ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 246309,86 грн.

02.07.2021 державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Журавлем Д.М. винесено постанову ВП № 63436197 про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з надходженням заяви стягувача про повернення виконавчого документа без виконання, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

На наказі Господарського суду Херсонської області від 21.12.2019 року № 923/1494/15 державним виконавцем зроблено відмітку «Залишок боргу: 2463098,66 грн; витрати 300 грн; виконавчий збір 246309,86 грн.»

Тобто, в рамках виконавчого провадження ВП № 63436197 з ОСОБА_1 взагалі не стягнуто коштів на користь приватного підприємства «Серпень-2003».

19.04.2023 року (втретє) старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павликівською В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 71613032 з примусового виконання постанови № 63436197 від 28.10.2020 по стягненню з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 246309,86 грн.

Попередні аналогічні постанови від 02.07.2021 року ВП № 65954951 та від 23.12.2021 року ВП № 67989681 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови № 63436197 від 28.10.2020 щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 246309,86 грн. скасовані в судовому порядку.

Також, 19.04.2023 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павликівською В.В. в межах вихокавчого провадження ВП № 71613032 винесено постанови про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України Про виконавче провадження, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч.1 ст.18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 27 Закону України Про виконавче провадження, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно п. 1 ч. 1ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Частиною 5 статті 37 Закону України Про виконавче провадження визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановленихстаттею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 3ст. 40 Закону України Про виконавче провадження, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першоїстатті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятоюстатті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першоїстатті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

За приписами ч. 1ст. 45 Закону України Про виконавче провадження, розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цьогоЗакону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно доЗаконупідлягають примусовому виконанню. Пунктом 22Розділу ІІІ Інструкції № 512/5передбачено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну нормуЗакону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну нормуЗакону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

При цьому, частиною 6 статті 27 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Таким чином, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору.

Тобто, вищенаведеними нормами законодавства передбачено, що виконавчий збір стягується у розмірі 10% від фактично стягнутої суми за виконавчим листом, а залишок виконавчого збору в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання, стягується під час наступного пред`явлення виконавчого листа до виконання, за умови фактичного стягнення з боржника грошових коштів за виконавчим листом.

Інакше, при стягненні виконавчого збору відповідно до ч. 3ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у розмірі 10% суми, що підлягає примусовому стягненню, без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, що не позбавляє останнього права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Суд встановив, що 02.07.2021 року державний виконавець прийняв постанову у ВП №63436197 про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1 ч. 1ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки надійшла заява стягувача ПП «Серпень-2003» про повернення виконавчого документу без виконання.

При цьому, державний виконавець не здійснив виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання наказу Господарського суду Херсонської області №923/1494/15 від 21.12.2019 року. З ОСОБА_1 на користь стягувача не стягнута жодної суми коштів.

Таким чином, суд робить висновок про протиправність постанови відповідача від 19.04.2023 року ВП № 71613032 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови № 63436197 від 28.10.2020 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 246309,86 грн., оскільки державним виконавцем не забезпечено стягнення з боржника будь-якої суми грошових коштів за наказом Господарського суду Херсонської області №923/1494/15 від 21.12.2019 року.

Оскільки суд зробив висновок про протиправність та скасування постанови про відкриття провадження ВП № 71613032 від 19.04.2023 року, то похідні від неї постанови про арешт коштів боржника, постанова про арешт коштів боржника та постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у ВП № 71613032 від 19.04.2023 року, також, є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в сумі 50000,00 грн., суд виходить з наступного.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частинами 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків (майнової шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Так, відповідно до частин 2, 3 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Позивач в обґрунтування позовної вимоги, у тому числі, посилається на те, що це вже втретє відповідач приймає постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору, чим завдає йому моральної шкоди тривалий час. Проте, як встановив суд, питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди за прийняття перших двох постанов були предметом розгляду справ № 540/319/22 та №540/3497/21, а тому у вказаній справі суд надає оцінку доводам лише щодо завдання відповідачем позивачеві моральних страждань через прийняття оскаржуваних постанов від 19.04.2023 року, оскільки попередні спірні правовідносини вже вирішені в інших судових справах.

Стверджуючи про те, що відповідачем завдано моральну шкоду позивачем не доведено факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті позивача. Також, не доведені й самі негативні зміни у його житті, не обґрунтовано розмір відшкодування шкоди в сумі 50000,00 грн та не підтверджено їх документально.

Посилання позивача на підрив Каховської ГЕС суд не приймає до уваги, оскільки вказана подія трапилася 06.06.2023 року, тобто майже на два місяці пізніше, аніж виникли спірні правовідносини.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд робить висновок про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За звернення до суду із вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 6747,67 грн.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 5674,07 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 139, 205, 243, 245, 246, 255, 263, 268-272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов від 19.04.2023 року, стягнення моральної шкоди.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19 квітня 2023 року про відкриття виконавчого провадження, яка винесена в рамках виконавчого провадження №71613032 з примусового виконання постанови №63436197 від 28.10.2020 року по стягненню з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 246 309,86 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19 квітня 2023 року про арешт майна боржника, винесену в рамках виконавчого провадження № 71613032;

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19 квітня 2023 про арешт коштів боржника, винесену в рамках виконавчого провадження № 71613032.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19 квітня 2023 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, винесену в рамках виконавчого провадження № 71613032.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (73000, м. Херсон, вул.Перекопська, буд. 166, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 5674,07 (п?ять тисяч шістсот сімдесят чотири гривні сім копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (73000, м. Херсон, вул.Перекопська, буд. 166, )

Повний текст рішення суду складений та підписаний судом 28 серпня 2023 року.

Суддя Н.В. Бжассо