Справа № 205/7234/23
Суддя: Костромітіна О. О.
Дата ухвалення: 2023-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

25.08.2023 Єдиний унікальний номер 205/7234/23
Провадження № 2-а/205/80/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2023 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Морозової С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального центра комплектування та соціальної підтримки Новокодацького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Дніпро про скасування постанови № 12/М від 15.05.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального центра комплектування та соціальної підтримки Новокодацького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Дніпро про скасування постанови № 12/М від 15.05.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210 КУпАП. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що постановою №12/М від 15.05.2023 року начальником Територіального центра комплектування та соціальної підтримки Новокодацького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Дніпро полковником ОСОБА_2 його, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено штраф у розмірі 1700,00 гривень за ч.2 ст.210 КУпАП. Про наявність оскаржуваної постанови йому стало відомо 07.07.2023 року при ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження №71872528 від 24.05.2023 року в приміщені Другого Правобережного відділу ДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). З вказаною постановою він не погоджується, вважає себе не винним, а постанову №12/М від 15.05.2023 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасування з огляду на наступне. 26.12.2004 року, він, ОСОБА_1 , знятий з військового обліку призовників за рішенням комісії по прописці (призивної комісії) Ленінського районного військового комісаріату м.Дніпропетровська по досягненню 25- річного віку, відповідно до п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про військовий облік і військову службу». Проте, станом на 26.12.2004 року йому ще не виповнилося 25 років, та відповідно до п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про військовий облік і військову службу», в редакції Закону від 08.07.2004 року, яка діяла на час прийняття рішення комісією, визначено що, від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни, які до для відправки на строкову військову службу досягли 25- річного віку. Тобто, даною нормою Закону, визначені підстави звільнення від призиву на строкову військову службу, а не зняття з військового обліку. Крім того зазначає, що Комісія по приписці (призивної комісії) Ленінського районного військового комісаріату м.Дніпропетровська вийшла за межі своїх повноважень, оскільки, відповідно до норм п.6, ст.14 Закону України «Про військовий облік і військову службу», взагалі не мала повноваження по зняттю з військового обліку по досягненню 25-річного віку. Відповідно до вищевказаної норми Закону комісія по приписці (призивної комісії) Ленінського районного військового комісаріату м.Дніпропетровська мала повноваження прийняти рішення про визнання його непридатним до військової служби за станом здоров`я, так як він проходив ВЛК. На даний час у нього збереглися лише деякі медичні документи, а його особиста справа з Ленінського районного військового комісаріату м.Дніпропетровська зникла, або була знищена. У збройних силах він службу не проходив, військової спеціальності не має, та відповідно до Закону України «Про військовий облік і військову службу» не може відноситись до військовонавчених громадян. Крім того, в оскаржуваній постанові відповідач посилається на загальні норми права, у тому числі і на ті, що втратили чинність. При складанні протоколу №12/М від 28.04.2023 року він повідомив представника відповідача, що він з`явився у 2004 році з метою отримання військового документу, а станом на 28.04.2023 року з`ясувалося, що його особиста справа зникла. Вважає, що у протоколі та постанові про адміністративне правопорушення не встановлено подію та склад адміністративного правопорушення. Зі змісту протоколу вбачається, що відповідач не пояснює та не наводить доказів в чому саме полягає його вина, не розкриває суті нібито вчиненого ним правопорушення правил військового обліку. Протокол не містить конкретних даних, в чому саме полягає суть вчинених ним дій, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.210 КУпАП, яка форма його вини щодо таких дій.

Враховуючи викладене, просив суд скасувати вищевказану постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 за ч2 ст.210 КУпАП.

Ухвалою суду від 17.07.2023 року поновлено позивачу ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним адміністративним позовом та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань суду не надав, тому суд, враховуючи, що відповідач наполягає на розгляді справи по суті, відповідно до ч.5 ст.205 КАС України, розглянув справу без його участі на підставі наявних у ній доказів.

Представник відповідача Територіального центра комплектування та соціальної підтримки Новокодацького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Дніпро Спариш Т.В. надала суду заяву, в котрій просила справу провести без її участі та наполягала на розгляді вищевказаної справи по суті на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Разом з цим просила долучити до матеріалів справи копії матеріалів особової справи ОСОБА_1 . Під час розгляду справи просила врахувати суд наступне: ОСОБА_1 не був знятий з військового обліку, а був переведений з числа призовників до числа військовозобов`язаних, що підтверджується витягом з книги протоколів комісії по приписці від 26.11.2004 року №23; згідно ст.37 та ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на облік військовозобов`язаних беруться громадяни, які досягли граничного віку, а саме 25 років під час перебування на військовому обліку призовників. Також, громадяни, які приписані до призовників дільниць або перебувають у запасі, зобов`язані звертатися до РТЦК та СП для оформлення військово-облікових документів, повідомляти про зміни персональних даних, проходити медичний огляд та виконувати правила військового обліку встановленого законодавством. Просила відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.04.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до РТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про переведення його на облік військовозобов`язаних запасу по досягненню 25-ти річного віку та видачі військового квитка. Вказана обставина підтверджується дослідженою у судовому засіданні копією цієї заяви.

Згідно інформації з відділення призову Новокодацького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, ОСОБА_1 , 26.12.2004 року не був знятий з військового обліку, а був за рішенням комісії по приписці (призивної комісії) Ленінського районного військового комісаріату м.Дніпропетровськ, у зв`язку з досягненням 25-річного віку, на підставі п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», переведений з числа призовників до числа військовозобов`язаних що підтверджується витягом з книги протоколів комісії по приписці від 26.11.2004 року №23.

Відповідно до копії постанови начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки Новокодацького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Дніпро №12/М від 15.05.2023 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки ОСОБА_1 по досягненню (25 років) перебування на військовому обліку призовників, з 26.12.2004 року не став на облік військовозобов`язаних у Новокодацькому районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, чим порушив вимоги абз.8 п.2 ч.1 ст. 37, п.4 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та правила військового обліку, встановлених Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 р. № 921, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень. Аналіз причин та умов, які призвели до вчинення адміністративного правопорушення, свідчать про особисте безвідповідальне ставлення ОСОБА_1 до виконання встановлених законодавством обов`язків громадянина України з правил військового обліку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, та іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Серед вимог ч.1 ст. 280 КУпАП вказано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Нормою ч. 2 ст. 210 КУпАП передбачена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку якщо вчинення такого порушення відбулось в особливий період.

Відповідно п.4 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від призову на строкову військову службу звільняються громадяни України які до дня відправлення на строкову військову службу досягли 27-річного віку.

У редакції Закону станом на 08.07.2004 року вказана норма передбачала, що від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни які до дня відправки на строкову військову службу досягли 25-річного віку.

За вимогами п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають громадяни України, які досягли 27-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.

У редакції Закону станом на 08.07.2004 року вказана норма передбачала, що взяття на військовий облік призовників здійснюється з моменту приписки громадян до призовних дільниць. Взяттю на військовий облік у військових комісаріатах підлягають громадяни: а) приписані до призовних дільниць як призовники; б) звільнені з військової служби у запас; в) призовники або військовозобов`язані, прибулі з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на строк більше трьох місяців; г) звільнені зі служби в Управлінні державної охорони України, Міністерстві внутрішніх справ України у запас Збройних Сил України; д) жінки відповідно до частини сьомої статті 1 цього Закону; е) які стали громадянами України і відповідають вимогам цього Закону.

Також, громадяни, які приписані до призовників дільниць або перебувають у запасі, зобов`язані звертатися до РТЦК та СП для оформлення військово-облікових документів, повідомляти про зміни персональних даних, проходити медичний огляд та виконувати правила військового обліку встановленого законодавством.

За змістом п.1 Додатку 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постановою КМУ від 07.12.2016 року № 921, призовники і військовозобов`язані повинні перебувати на військовому обліку за місцем проживання у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ), за місцем роботи (навчання) на підприємствах, в установах, організаціях, виконавчих органах сільських, селищних та міських рад, а також у разі тимчасового вибуття за межі України за місцем консульського обліку в дипломатичних установах України.

Враховуючи вищевикладені норми закону, суд дійшов висновку, що позивач при досягнення 25-річного віку повинен був стати на військовий облік у запас, проте не вчинив цього, тривалий час не звертатися до РТЦК та СП для оформлення військово-облікових документів, не повідомляв про зміни персональних даних, не проходив медичний огляд та не виконував правила військового обліку встановленого законодавством.

Доводи позивача про те, що комісія по приписці (призивної комісії) військового комісаріату вийшла за межі своїх повноважень, оскільки не мала повноважень про зняттю з військового обліку по досягненню 25-річного віку, та те, що він підлягає виключенню з військового обліку на підставі ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону. Так, відповідно до п. 56 постанови КМУ від 07.12.2016 року № 921, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у випадках, передбачених законодавством. Таким чином, саме на районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки покладається обов`язок прийняття рішення щодо виключення особи з військового обліку. Проте, станом на 15.05.2023 року (дата притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності) щодо позивача не приймалось рішення територіальним центром комплектування та соціальної підтримки про його виключення з військового обліку, а отже він був зобов`язаний дотримуватись Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постановою КМУ від 07.12.2016 року № 921.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 210 КУпАП, оскільки факт вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період, доведений відповідачем належними та допустимими доказами, отже, підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 246, 250, 286 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіального центра комплектування та соціальної підтримки Новокодацького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Дніпро про скасування постанови № 12/М від 15.05.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210 КУпАП, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя О.О. Костромітіна