Справа № 300/99/22
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2023-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/99/22 пров. № А/857/8422/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Судової-Хомюк Н.М., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Опт Транс» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року у справі за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Опт Транс» про стягнення податкового боргу,

суддя у І інстанції Матуляк Я.П.,

час ухвалення судового рішення не зазначено,

місце ухвалення судового рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення 20 січня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року Головне управління ДПС у Рівненській області (далі ГУ ДПС) звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Опт Транс» (далі ТОВ) 500 000 грн податкового боргу.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року у справі № 300/99/22 позов задоволено повністю.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року у справі № 300/1037/22, що набрало законної сили, у задоволенні позову ТОВ до ГУ ДПС про визнання протиправним та скасування рішення від 02 вересня 2021 року №00 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 500 000,00 грн відмовлено, а отже таке грошове зобов`язання є узгодженим. Направлена відповідачу податкова вимога форми «Ю» від 21 жовтня 2021 року за № 0-1714 є врученою на підставі статті 42 та абзацу 3 пункту 58.3. статті 58 Податкового кодексу України (далі ПК), на час розгляду справи неоскаржена та невідкликана. Доказів погашення заборгованості у добровільному порядку відповідачем суду не надано.

У апеляційній скарзі ТОВ просило скасувати вказане рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ГУ ДПС відмовити.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що позивачем подано позов з вимогою про стягнення з відповідача штрафу, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, до закінчення шестимісячного строку, визначеного частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, ТОВ не отримувало податкову вимогу форми «Ю» від 21 жовтеня 2021 року за № 0-1714 ГУ ДПС на виконання вимог абзацу 1 пункту 59.1 статті 59 ПК, а долучені до матеріалів справи документи не можуть бути доказами надсилання чи отримання такої. З матеріалів справи неможливо встановити яка саме поштова кореспонденція направлялась на адресу відповідача, опис відправленої кореспонденції суду позивачем не надавався.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції та слідує з матеріалів справи, ГУ ДПС було проведено фактичну перевірку ТОВ на нафтобазі за адресою вул. Рівненська, 5, м. Сарни, Сарненський район, Рівненська область, за результатами якої складено акт від 12 серпня 2021 року за № 5290/17-00-09-01/44314882. На підставі висновків, викладених у цьому акті перевірки, 02 вересня 2021 року ГУ ДПС винесено рішення про застосування фінансових санкцій №00, яким до ТОВ застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 500 000,00 грн згідно з абзацом 9 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

ТОВ скористалося правом на оскарження рішення контролюючого органу в судовому порядку і рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року у справі № 300/1037/22, що набрало законної сили 14 жовтня 2022 року, у задоволенні позову ТОВ до ГУ ДПС про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 02 вересня 2021 року № 00 відмовлено.

Вказана сума штрафних санкцій ТОВ у добровільному порядку не була сплачена і контролюючий орган звернувся до адміністративного суду з позовом, що розглядається, про їх стягнення у судовому порядку.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки дотримання контролюючим органом порядку звернення до суду із позовом про стягнення боргу. При цьому наявність самого факту заборгованості на підставі рішення ГУ ДПС про застосування фінансових санкцій від 02 вересня 2021 року № 00 у сумі 500 000 грн, а також її непогашення у добровільному порядку ТОВ фактично не заперечується.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України регламентовано приписами Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон № 481/95-ВР).

Згідно із частиною 2 статті 16 Закону № 481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

За приписами частини 4 статті 17 вказаного Закону рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Зазначені штрафи спрямовуються до бюджету згідно з чинним законодавством. (частина 3 статті 17 Закону № 481/95-ВР)

Частиною 5 статті 17 Закону № 481/95-ВР встановлено, що у разі невиконання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.

Відповідно до підпункту 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 ПК штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За приписами пункту 56.18 статті 56 ПК при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Набрання рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року у справі № 300/1037/22 законної сили 14 жовтня 2022 року ТОВ не оспорюється.

Оцінюючи доводи скаржника щодо необхідності скасування рішення суду першої інстанції з огляду на недотримання судом вимог частини 2 статті 122 та пункту 8 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Приписами частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Для звернення до адміністративного суду з позовами у спорах за участю суб`єктів владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства та позовами у спорах, що виникають у зв`язку з проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу, встановлюється тримісячний строк з дня, коли особа дізналася або мала дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено пунктом 8 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу.

На підставі системного аналізу наведених правових норм суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що передбачені пунктом 8 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України обмеження щодо подачі контролюючим органом позову законодавцем встановлені з метою належного забезпеченням права суб`єкта господарювання на оскарження відповідного рішення контролюючого органу.

Як свідчать матеріали справи, рішення ГУ ДПС про застосування фінансових санкцій від 02 вересня 2021 року № 00, на підставі якого ґрунтується позов, що розглядається, було оскаржене ТОВ у судовому порядку і рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року у справі № 300/1037/22, що набрало законної сили 14 жовтня 2022 року, у задоволенні позову було відмовлено.

Окрім того, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 березня 2022 року було задоволено клопотання ТОВ та зупинено провадження у справі, що розглядається, до набрання законної сили рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2022 року у справі № 300/1037/22.

Провадження у справі поновлено ухвалою суду першої інстанції від 16 січня 2023 року.

При цьому апеляційний суд наголошує на тому, що за правилами частини 2 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, на переконання апеляційного суду, передчасне відкриття провадження у справі, що розглядається, ухвалою від 10 січня 2022 року за встановлених обставин не дає підстав для висновку про те, що це порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, а отже відхиляє такі доводи скаржника як такі, що не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції за наслідками вирішення спору по суті.

При наданні оцінки доводам скаржника у частині відсутності доказів про отримання ним податкової вимоги ГУ ДПС від 21 жовтеня 2021 року за № 0-1714 ГУ ДПС суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до приписів пункту 42.2 статті 42 ПК документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

За правилами пункту 42.5 у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

З огляду на наявні у матеріалах справи доказів про повернення центром поштового зв`язку на адресу позивача податкової вимоги від 21 жовтня 2021 року №0-1714 (а..с. 8) суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що таку слід вважати врученою адресату, оскільки поштова адреса при надісланні була зазначена вірно і відповідає тій, що вказана ТОВ при подачі апеляційної скарги.

Окрім того, суд апеляційної інстанції підкреслює те, що з урахуванням зупинення провадження у справі у відповідача було достатньо часу для забезпечення захисту своїх прав, на що спрямовані встановлені законодавством строки, що обмежують дії контролюючого органу у спірних правовідносинах.

Посилання ТОВ на обґрунтування своїх апеляційних вимог на судову практику суду касаційної інстанції судом апеляційної інстанції до уваги не приймається, оскільки така була сформована за відмінних фактичних обставин.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Опт Транс» залишити без задоволення, а рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року у справі № 300/99/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Н. М. Судова-Хомюк
І. М. Обрізко