Справа № 380/6555/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2023-08-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/6555/21 пров. № А/857/13892/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Кузьмича С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року, ухвалене суддею Кузан Р.І. у м. Львів за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 380/6555/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про виплату одноразової грошової допомоги та компенсації за дні невикористаної відпустки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення повного розрахунку при звільненні з військової служби в частині невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у відношенні до позивача щодо нездійснення нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ч.4 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2014-2017 роки загальним терміном 17 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, тобто 27.06.2017 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ч.4 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року № 702 за 2014-2017 роки загальним терміном 17 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 27.06.2017 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ч.4 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року № 702 за період з 01.01.2014 року по 09.10.2014 року та з 04.08.2015 року по 23.06.2017 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 27.06.2017 року.

Зобов`язано Луцький прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ч.4 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року № 702 за період з 01.01.2014 року по 09.10.2014 року та з 04.08.2015 року по 23.06.2017 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, тобто 23.06.2017 року.

Визнано протиправною бездіяльність Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов`язано Луцький прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомоги при звільненні, передбачену ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що частиною 2 статті 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачено будь-яких обмежень щодо обчислення вислуги років лише в календарних роках, а передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення за наявності вислуги 10 років і більше. Суд дійшов висновку про те, що вислуга років може включати різні періоди, в тому числі, і пільгове обчислення строку вислуги, а тому позивач, маючи 11 років загальної вислуги, має право на виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої вказаною правовою нормою. Також суд встановив те, що, при звільненні позивача, відповідач не виплатив позивачу компенсацію за дні невикористаної додаткової відпустки за 2014-2017 роки.

Не погодившись із рішенням суду в частині задоволення позову, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову.

Таку позицію відповідач пояснює тим, що позивач не має права на одноразову грошову допомогу при звільненні, у зв`язку з відсутністю 10 років стажу військової служби. При цьому, для обрахунку цього стажу, на думку відповідача, враховується лише календарна вислуга років, а не пільгова, чого не врахував суд першої інстанції. Крім того, відповідача зазначив, що позивач за час служби не набув право на додаткову відпустку, яка передбачена ч.4 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому не має право на компенсацію за її невикористання.

Тому відповідач вважає, що діяв у порядку, з підстав, у спосіб та в межах повноважень, які визначені чинним законодавством України.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року апеляційну скаргу 6 прикордонного Волинського загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) задоволено частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та зобов`язання нарахувати та виплатити таку одноразову грошову допомогу скасовано та в цій частині прийнято нову постанову, якою вказані позовні вимоги залишити без розгляду.

В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20 липня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року у справі № 380/6555/21 в частині скасування рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та зобов`язання нарахувати та виплатити таку одноразову грошову допомогу та прийнято в цій частині нову постанову, якою вказані позовні вимоги залишено без розгляду - скасовано.

Справу в цій частині направлено на продовження розгляду до суду апеляційної інстанції - Восьмого апеляційного адміністративного суду.

В іншій частині постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року у справі №380/6555/21 залишено без змін.

Верховний Суд зробив висновок, що апеляційний суд безпідставно залишив без розгляду позовні вимоги про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач проходив військову службу за контрактом в Державній прикордонній службі України.

Відповідно до наказу начальника Луцького прикордонного загону від 23.06.2017 року № 135-ОС позивач виключений зі списків особового складу, у зв`язку із закінченням строку контракту.

31.03.2021 року позивач звернувся до відповідача із запитом про надання інформації щодо нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, передбаченої ст.15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та компенсації за дні невикористаної відпустки.

У відповідь на запит позивача відповідач повідомив, що позивач не має 10 років вислуги військової служби для отримання одноразової допомоги при звільненні та не набув право на додаткову відпустку, яка передбачена ч.4 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно - правового спору, апеляційний суд виходить із такого.

Апеляційний суд, відповідно до постанови Верховного Суду від 20 липня 2023 року, переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідно частини 1 та 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

У пункті 4 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» визначено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.

Згідно з положеннями пункту 4.10.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 425 від 20.05.2008 року, військовослужбовцям, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Із системного аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не при визначенні необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».

Таким чином, в частині другій статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

Наведена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.11.2020 року у справі № 822/3008/17, і колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для відступлення від такої позиції.

Апеляційний суд встановив, що на час звільнення позивач мав 08 років 10 місяців 25 днів календарної вислуги років та 02 роки 05 місяців 28 днів пільгової вислуги років. Всього 11 років 04 місяці 25 днів.

Враховуючи те, що загальна вислуга років, на час звільнення позивача, становила 11 років 04 місяці 25 днів, то умова про наявність 10 і більше років вислуги у цьому випадку дотримана.

Підводячи підсумок наведеного, апеляційний суд вважає, що відповідач діяв протиправно, відмовивши позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні.

Підводячи підсумок наведеного адміністративний позов в частині виплати позивачу одноразової грошової при звільненні необхідно задовольнити.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення, в частині виплати позивачу одноразової грошової при звільненні, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції в частині виплати позивачу одноразової грошової при звільненні, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції про в частині виплати позивачу одноразової грошової при звільненні без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року в справі № 380/6555/21 в частині виплати позивачу одноразової грошової при звільненні - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
С. М. Кузьмич
Постанова складена 24.08.2023 року