Справа № 640/34365/21
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 640/34365/21

провадження № К/990/27716/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Смоковича М. І., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до П`ятнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора, Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

09 серпня 2023 року зазначена касаційна скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону висновується, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Касаційна скарга подана з підстав, передбачених пунктами 1, 2 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

На обґрунтування підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржниця посилається на неврахування судом апеляційної інстанції висновку Верховного Суду щодо застосування пунктів 7, 8 розділу І Порядку №221, викладеного у постановах від 03 червня 2021 року у справі №640/9398/20 та від 27 квітня 2023 року у справі №380/23397/21.

При цьому, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Проте, правова оцінка зазначених позивачем обґрунтувань підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, вже надавалася в ухвалі Верховного Суду від 13 червня 2023 року в цій справі, де суд касаційної інстанції зазначив, що висновок щодо застосування норми права, викладений у постанові Верховного Суду у справі №640/9398/20 стосується інших фактичних обставин справи, установлених судами, тому посилання скаржниці на те, що судове рішення у цій справі ухвалене без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у вказаній постанові Верховного Суду, є безпідставними.

Що стосується посилань на висновки Верховного Суду у справі №380/23397/21, то слід зазначити таке.

Особливістю зазначеної справи є наявність виняткових обставин, які були встановлені Четвертою кадровою комісією та мали наслідком визнання поважності цих причин, які істотно вплинули на перебіг і результат складення іспиту позивачем, та прийняття рішення про призначення стосовно неї нової дати складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички.

Суд касаційної інстанції у постанові від 27 квітня 2023 року у вказаній справі зазначив, що у заяві, поданій Четвертій кадровій комісії, позивач вказала про те, що під час тестування звертала увагу на технічні проблеми, що виникали під час складання тесту та погіршенням її самопочуття у зв`язку із перебуванням у стані вагітності (24 тиждень).

Суд констатував, що вказані обставини були незмінними як під час проходження позивачем тестування так і на час подання нею відповідних заяв до Четвертої кадрової комісії, що вказує на відсутність з її боку намагання спростувати отриманий негативний результат чи наведення нею обставин, дійсність яких, за відсутності підтверджуючих на те документів, викликало б об`єктивні сумніви у комісії стосовно їх наявності під час проходження позивачкою іспиту. Позивач повідомляла Четверту кадрову комісію, що вона, перебуваючи напередодні складення іспитів (І та ІІ етапів) у лікарні у зв`язку із її станом вагітності, прибула для проходження відповідних етапів атестації та на підтвердження вказаних обставин надала в подальшому виписку з медичної картки, що у випадку цієї справи, свідчить про наявність поважних причин, які об`єктивно вплинули на перебіг і результат складення іспиту.

Враховуючи виняткові обставини справи №380/23397/21, Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій, що результати іспиту, які стали підставою для прийняття рішення П`ятнадцятою кадровою комісією від 13 вересня 2021 року № 72, не можна вважати такими, що в дійсності відображають рівень здібностей, знань і навичок з використанням комп`ютерної техніки позивача, оскільки особливості стану здоров`я позивачки об`єктивно мали вплив на проходження нею другого етапу атестації.

Крім того, встановлено, що на дату постановлення судом касаційної інстанції рішення у справі №380/23397/21 позивач успішно склала іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки та за його результатами має рішення кадрової комісії про успішне проходження цього етапу атестації.

Отже, справа №380/23397/21 є нерелевантною до цієї справи.

Крім того, суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови керувався висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 30 листопада 2022 року у справі №600/6322/21-а, яка повністю відповідає практиці вирішення спорів у даній категорії справ.

Також скаржник, посилаючись на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, зазначає про необхідність відступлення від висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №600/6322/21-а, від 22 грудня 2022 року у справах №160/22578/21, №140/12386/21, від 31 січня 2023 року у справі №160/21656/21, від 02 лютого 2023 року у справі №200/15948/21, та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Втім, правова оцінка зазначених позивачем обґрунтувань підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, також надавалася в ухвалі Верховного Суду від 13 червня 2023 року, в якій Суд, посилаючись на сталість та послідовність своєї позиції щодо застосування норм права при вирішенні цієї категорії спорів, зазначив про відсутність підстав для відступу від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду у справах №№ 600/6322/21-а, 160/22578/21, 140/12386/21, 160/21656/21, 200/15948/21.

Що стосується підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, суд зазначає таке.

У касаційній скарзі заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме:

пункту 9 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України Закону №113-ІХ - щодо застосування до спірних правовідносин правил складання і визначення результатів іспиту на загальні здібності, передбачених Порядком проходження прокурорами атестації, затвердженим наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року №221 у взаємозв`язку з пунктом 7 розділу І, пункту 2 розділу V цього Порядку;

пункту 16 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України Закону №113-IX - в контексті правової оцінки тлумачення правомірності визначення кадровою комісією результатів складання іспиту на загальні здібності з врахуванням особливостей ситуації, яка виникла у зв`язку з проходженням атестації позивачем, а саме наявності протокольного рішення кадрової комісії стосовно задоволення заяви позивача про повторне проходження іспиту та в подальшому пізнішою датою прийнятого рішення іншою кадровою комісією про неуспішне проходження прокурором атестації ухваленого за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки (ненабрання мінімального прохідного балу);

пункту 17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України Закону №113-ІХ - в контексті підставності і правомірності ухвалення кадровою комісією за результатами атестації прокурора рішення про неуспішне проходження атестації у випадку наявності особливостей оцінювання результату іспиту позивача;

підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України №113-ІХ - в контексті неправомірності прийняття рішення кадровою комісією про неуспішне проходження атестації позивача;

пункту 7 розділу І Порядку №221 (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) щодо застосування положення про заборону повторного проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів, а також застосування пункту 7 розділу І Порядку №221 про можливість призначення нового часу (дати) складання відповідного іспиту для прокурора виключно у випадку, якщо його попереднє складення було перервано чи не відбулося з причин, незалежних від членів комісії та прокурора.

Разом з тим, Верховний Суд у хвалі від 09 травня 2023 року в цій справі звертав увагу скаржника на те, що суд касаційної інстанції вже сформував правову позицію у подібних правовідносинах щодо правомірності прийняття П`ятнадцятою кадровою комісією рішення про неуспішне проходження прокурором атестації за наявності протокольного рішення попередньої кадрової комісії та застосування пунктів 16-17 розділу ІI Закону № 113-1X, пунктів 7-8 розділу І Порядку 221, яку викладено, зокрема, у постановах від 30 листопада 2022 року у справі №600/6322/21-а, від 22 грудня 2022 року у справі №140/12386/21, від 24 січня 2023 року у справах №580/9908/21, №560/16514/21, №500/8296/21, № 560/14894/21, від 31 січня 2023 року у справах №240/35883/21, №580/9243/21, від 02 лютого 2023 року у справі №200/15948/21, від 08 лютого 2023 року у справах №560/17141/21, №300/6959/21, №120/15902/21-а, від 09 лютого 2023 року у справах №380/21729/21, №280/11332/21, від 14 лютого 2023 року у справі №560/16338/21, від 21 лютого 2023 року у справах №260/6716/21, №380/22495/21, №560/3698/22, №420/23667/21, від 23 лютого 2023 року у справах №160/20922/21, №120/15448/21-а, №260/6744/21, від 08 березня 2023 року у справі №380/22411/21, від 09 березня 2023 року у справі №260/6740/21, від 16 березня 2023 року у справі №160/23476/21 та багатьох інших.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до викладу фактичних обставин справи, цитування положень нормативно-правових актів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

у х в а л и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року у справі № 640/34365/21 за позовом ОСОБА_1 до П`ятнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора, Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не оскаржується.

Суддя М. І. Смокович