Справа № 420/12522/22
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою Керівника Болградської окружної прокуратури (адреса: вул. Варненська, 19, м.Болград, Одеська область, 68702) в інтересах держави до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області (; адреса: вул. Широка, 39, с.Городнє, Болградський район, Одеська область, 68712) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

08 вересня 2022 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Керівника Болградської окружної прокуратури в інтересах держави до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, в якій позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Городненської сільської ради Болградського району Одеської області щодо не приведення штатної чисельності працівників служби у справах дітей Городненської сільської ради Болградського району Одеської області у відповідність до вимог ст. 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», зобов`язавши Городненську сільську раду Болградського району Одеської області вчинити дії, спрямовані на приведення штатної чисельності працівників служби у справах дітей Городненської сільської ради Болградського району Одеської області у відповідність до вимог чинного законодавства.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/12522/22 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 13.09.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 262 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на території Городненської сільської об`єднаної територіальної громади проживає 1377 дітей, у тому числі 96 дітей потребують соціального захисту та 15 дітей, які перебувають на обліку. Рішенням Городненської сільської ради Болградського району Одеської області № 285-VIII від 24.06.2021 року утворено службу у справах дітей Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, фактична чисельність працівників якої складає 1 особу, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Позивач звертав увагу суду, що 11 липня 2022 року на адресу відповідача було направлено лист з пропозицією вжити заходів, спрямованих на приведення штатної чисельності працівників Служби у справах дітей сільської ради у відповідність до вимог чинного законодавства. Листом від 14.07.2022 року відповідач повідомив, зокрема, що в 4 селах Городненської сільської ради Болградського району Одеської області є уповноважені особи, які допомагають в роботі служби у справах дітей, вжиття заходів щодо приведення штатної чисельності працівників у відповідності до вимог чинного законодавства не планується, оскільки уповноважені особи справляються з роботою зі службою у справах дітей.

На підставі вказаного позивач вважає, що невиконання відповідачем вимог діючого законодавства призводить до порушення інтересів держави в частині гарантування забезпечення належного захисту дітей, тому просить суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач належним чином повідомлявся про відкриття провадження у справі (а.с. 53, 54), однак відзив на позовну заяву до суду не надав.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі вищевикладеного суд розглянув справу в письмовому провадженні за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що рішенням Городненської сільської ради Болградського району Одеської області № 285-VIII від 24.06.2021 року утворено службу у справах дітей Городненської сільської ради Болградського району Одеської області зі статусом юридичної особи (а.с. 29, 33, 34).

Відповідно до положення про службу у справах дітей Городненської сільської ради Болградського району Одеської області основними завданнями служби є: забезпечення реалізації державної політики з питань соціального захисту дітей і запобігання дитячій бездоглядності та безпритульності, вчиненню дітьми правопорушень; координація діяльності підприємств, установ, організацій усіх форм власності у вирішенні питань соціального захисту дітей та організації роботи, спрямованої на запобігання дитячій бездоглядності та безпритульності; розроблення та здійснення самостійно або разом з іншими відповідними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями незалежно від форм власності, громадськими організаціями заходів, спрямованих на поліпшення становища і соціального захисту дітей, забезпечення прав, свобод і законних інтересів дітей, запобігання дитячій бездоглядності та безпритульності, усунення причин, що породжують ці явища, а також здійснення контролю за виконанням цих заходів (а.с. 41-44).

11 липня 2022 року Керівником Болградської окружної прокуратури було надіслано лист голові Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, в якому зазначалося, що опрацюванням інформації Служби у справах дітей Болградської районної військової адміністрації Одеської області було встановлено, що станом на 07.07.2022 року фактична чисельність працівників служби у справах дітей Городненської сільської ради Болградського району Одеської області не відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» та складає 50% (1 працівник при необхідних 2 відповідно до кількості дітей - 1489 осіб). З огляду на це, керівник Болградської окружної прокуратури просив відповідача надати інформацію стосовно кількості дітей, які проживають на території населених пунктів, на які розповсюджуються повноваження Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, з них, яка кількість дітей, що потребують соціального захисту та перебувають на обліку; щодо штатної чисельності працівників Служби у справах дітей Городненської сільської ради Болградського району Одеської області відповідно до положення про службу та щодо фактичної штатної укомплектованості створеної слжби станом на дату надання відповіді; стосовно вжитих заходів, спрямованих на усунення порушення та приведення штатної чисельності працівників Служби у справах дітей Городненської сільської ради Болградського району Одеської області у відповідність до вимог чинного законодавства (а.с. 16, 17).

14 липня 2022 року головою Городненської сільської ради Болградського району Одеської області на запит прокурора листом № 396 було проінформовано, що на території населених пунктів Городненської сільської ради проживає 1377 дітей, у тому числі 96 дітей потребують соціального захисту та 15 дітей, які перебувають на обліку. Штатна чисельність працівників Служби у справах дітей Городненської сільської ради Болградського району Одеської області відповідно до положення про службу - 2 одиниці, щодо фактичної укомплектованості створення служби - 1 одиниця, тому що в 4 селах Городненської сільської ради є уповноважені особи, які допомагають в роботі служби у справах дітей це старости і працівники соціального захисту. Також було повідомлено, що не планується, в подальшому вжиття заходів та приведення штатної чисельності працівників Служби у справах дітей Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, оскільки ці уповноважені особи справляються з роботою зі службою у справах дітей (а.с. 18).

Вважаючи, що відповідач вчинив бездіяльність, яка порушує інтереси держави та перешкоджає належному захисту прав дітей, прокурор звернувся до суду з даним позовом, вказуючи на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах - відсутній, отже саме прокурор є позивачем за таким позовом згідно ч.3 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» та ч.ч.3-5 ст.53 КАС України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VІІ) визначено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону № 1697-VІІ, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 КАС України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 5 ст. 53 КАС України визначено, що у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

У відповідності до п. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» (від 20.11.1989, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.91) (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративним чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 3 Конвенції, держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Затверджуючи та забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 68 Конституції України, є загальнообов`язковими та однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами.

Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 8 Конституції України, охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Суперечності, які виникають у зв`язку із реалізацією органами, установами державної влади та місцевого самоврядування повноважень у сфері охорони дитинства щодо дотримання, забезпечення та захисту прав дитини, у тому числі дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, зачіпають інтереси держави; порушення інтересів держави в цій сфері є порушенням загальнодержавних інтересів, що у відповідності до ст. 131-1 Конституції України покладає на прокурора обов`язок представництва в суді.

Закон України "Про охорону дитинства" визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Відповідно до статті 5 Закон України "Про охорону дитинства" основні засади охорони дитинства та державну політику у цій сфері визначає Верховна Рада України шляхом затвердження відповідних загальнодержавних програм.

Проведення державної політики щодо охорони дитинства, розробку і здійснення цільових загальнодержавних програм соціального захисту та поліпшення становища дітей, підтримки сімей з дітьми, координацію діяльності центральних та місцевих органів виконавчої влади у цій сфері забезпечує Кабінет Міністрів України. Щорічно Кабінет Міністрів України звітує Верховній Раді України про стан демографічної ситуації в Україні, становище дітей та тенденції його змін у ході впроваджених соціально-економічних перетворень.

Місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, зокрема, забезпечують:

- вирішення питань щодо забезпечення прав дітей, встановлення опіки і піклування, створення інших передбачених законодавством умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей;

- організацію безкоштовного харчування дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей з особливими освітніми потребами, які навчаються у спеціальних і інклюзивних класах, та учнів 1-4 класів загальноосвітніх навчальних закладів із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям".

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 23-1 Закону України "Про охорону дитинства" усі дії щодо дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, спрямовуються на захист прав та інтересів дитини, усунення причин таких обставин і забезпечення безпечних умов її утримання та виховання, надання їй та її батькам комплексу необхідних послуг та соціальної допомоги.

У разі якщо повернення дитини до батьків, інших законних представників є неможливим чи суперечить її інтересам, органи опіки та піклування здійснюють заходи щодо надання дитині статусу дитини-сироти чи дитини, позбавленої батьківського піклування, захисту її житлових та майнових прав, влаштування в одну із форм виховання, яка найбільше відповідає найкращим інтересам дитини.

Порядок діяльності органів опіки та піклування з питань захисту прав дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України "Про охорону дитинства" діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави.

Конституція України та Конвенція ООН про права дитини, а також Закон України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" визначають правові основи діяльності органів і служб у справах дітей та спеціальних установ для дітей, на які покладається здійснення соціального захисту і профілактики правопорушень серед осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" здійснення соціального захисту дітей і профілактики серед них правопорушень покладається в межах визначеної компетенції на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері сім`ї та дітей, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері сім`ї та дітей, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім`ї та дітей, відповідні структурні підрозділи обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих органів міських і районних у містах рад.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" штатна чисельність працівників районних, міських, районних у містах служб у справах дітей установлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, які проживають у районі, та не більше ніж на дві тисячі дітей, які проживають у місті, районі у місті. Штатна чисельність працівників служб у справах дітей виконавчих органів сільських, селищних рад відповідних територіальних громад встановлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, але не менше одного працівника на об`єднану територіальну громаду.

Відповідно до підпунктів 6, 8 пункту "б" частини 1 статті 32 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: забезпечення школярів із числа дітей-сиріт, дітей з інвалідністю/осіб з інвалідністю I-III групи, дітей, позбавлених батьківського піклування, та дітей із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям", які навчаються в державних і комунальних навчальних закладах, безоплатними підручниками, створення умов для самоосвіти; вирішення відповідно до законодавства питань про повне державне утримання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, у дитячих будинках сімейного типу, закладах професійної (професійно-технічної) освіти та утримання учнів спеціальних закладів освіти, про надання пільг на утримання дітей у пансіонах закладів освіти, а також щодо оплати харчування дітей у закладах освіти (групах подовженого дня).

Статтею 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, повноваження щодо вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування, забезпечення утримання та виховання дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Згідно з статтею 12 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей.

Служба у справах дітей:

- бере участь у здійсненні заходів щодо соціального захисту і захисту прав та інтересів дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і несе відповідальність за їх дотримання, а також координує здійснення таких заходів;

- оформляє документи на усиновлення і застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, визначених цим Законом;

- оформляє клопотання щодо переведення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, на інші форми влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування;

- здійснює контроль за умовами влаштування і утримання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування;

- здійснює моніторинг діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування;

- здійснює інші заходи стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Для здійснення функцій щодо опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, у складі служби у справах дітей створюється окремий підрозділ, діяльність якого визначається в установленому порядку. Штатна чисельність такого підрозділу встановлюється залежно від кількості дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, але має становити не менше двох осіб.

За частиною 1 статті 13 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" служба у справах дітей забезпечує створення і ведення банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Наведені положення законодавства, у тому числі норми Закону України "Про охорону дитинства" та Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей", зобов`язують органи місцевого самоврядування створювати служби у справах дітей для виконання відповідних повноважень з урахуванням вимог законодавства до їх штатної чисельності.

З матеріалів справи слідує, що на території населених пунктів Городненської сільської ради проживає 1377 дітей, у тому числі 96 дітей потребують соціального захисту та 15 дітей, які перебувають на обліку. Штатна чисельність працівників Служби у справах дітей Городненської сільської ради Болградського району Одеської області відповідно до положення про службу - 2 одиниці, однак фактично служба укомплектована 1 одиницею. При цьому, як зазначено головою Городненської сільської ради Болградського району Одеської області у листі на запит прокурора, не планується в подальшому вжиття заходів та приведення штатної чисельності працівників Служби у справах дітей Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, оскільки уповноважені особи справляються з роботою зі службою у справах дітей, тобто не враховано вимоги ст.4 Закону.

При цьому, суд враховує і те, що неповна укомплектованість Служби у справах дітей Городненської сільської ради Болградського району Одеської області також підтверджується й інформацією про стан утворення служб у справах дітей, їх кадрового забезпечення (а.с. 20-26), наданою суду разом із позовною заявою.

На підставі вищевикладеного суд робить висновок, що відповідач, порушуючи наведені норми законодавства, не привів штатну чисельність служби у справах дітей Городненської сільської ради Болградського району Одеської області у відповідність до вимог статті 4 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей", тому наявні підстави для зобов`язання його вчинити такі дії на підставі судового рішення, оскільки вказане порушує суспільні та державні інтереси у сфері охорони дитинства та не дозволяє спеціальному державному органу належним чином реалізовувати повноваження стосовно захисту прав дітей.

Отже, відповідачем законність виявленої бездіяльності не доведена, натомість прокурор навів достатнє обґрунтування наявності у нього права звернення до суду та довів, що відповідачем протиправно не вчинено дій щодо приведення штатної чисельності служби у справах дітей Городненської сільської ради Болградського району Одеської області у відповідність до вимог статті 4 Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей".

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки докази про такі судові витрати суду не надано, то підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 260, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Керівника Болградської окружної прокуратури (адреса: вул. Варненська, 19, м. Болград, Одеська область, 68702) в інтересах держави до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області (; адреса: вул. Широка, 39, с. Городнє, Болградський район, Одеська область, 68712) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Городненської сільської ради Болградського району Одеської області щодо неприведення штатної чисельності працівників Служби у справах дітей Городненської сільської ради Болградського району Одеської області у відповідність до вимог ст. 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей».

Зобов`язати Городненську сільську раду Болградського району Одеської області вчинити дії, спрямовані на приведення штатної чисельності працівників Служби у справах дітей Городненської сільської ради Болградського району Одеської області у відповідність до вимог ст.4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей».

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян