Справа № 160/11383/22
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Калугіна Н.Є., розглянувши заяву Західної окружної прокуратури міста Дніпра про забезпечення адміністративного позову керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра, що діє в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію та припинення права власності, зобов`язання знесення об`єкту самочинного будівництва, -
Прокурор звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою про скасування рішення про державну реєстрацію та припинення права власності, зобов`язання знесення об`єкту самочинного будівництва.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 прийнято справу до провадження та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Підготовче засідання призначено на 24 серпня 2023 року о 11:00 год. Засідання відбудеться у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: м.Дніпро, вул. Академіка Чекмарьова, 5, зала судових засідань № 4 .
25.08.2023 прокурор звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом:
1 - заборони ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо наступних об`єктів нерухомого майна:
В обґрунтування поданої заяви зазначено, що на час звернення керівника окружної прокуратури до суду з позовною заявою власником майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_34 був ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Разом з тим, під час судового розгляду даної справи ОСОБА_2 відчужено частину спірного нерухомого майна. Разом з тим, відповідач у справі ОСОБА_2 з метою ухилення у майбутньому від виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог прокурора, грубо зловживаючи своїми правами, здійснив відчуження спірного майна на користь третіх осіб, про що не повідомив суд та учасників справи. Прокурор також зазначив, що відчуження спірного майна призводить не лише до порушення прав та інтересів позивача, а й прав та інтересів набувачів нерухомого майна, право власності на яке незаконно набуте відповідачем. Так, предметом позову у справі є вимога про знесення об`єкту самочинного будівництва та скасування державної реєстрації речових прав на нього. З предмету спору у справі вбачається, що позов такого типу може бути поданий лише до титульного власника будівлі. У разі задоволення позову та одночасної зміни власника, під час розгляду справи в суді, виконання такого рішення суду буде неможливим, що в свою чергу, може призвести до необхідності подання нового позову до наступного власника та виникненню нового спору. Разом з тим, відповідачами проводяться дії, спрямовані на відчуження об`єктів нерухомого майна третім особам з метою утруднення або унеможливлення виконання рішення суду, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка додана до заяви. Зазначене свідчить, що є достатньо обґрунтовані ризики, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог позивача, у тому числі, через його відчуження на користь третіх осіб, тощо.
Вимоги до змісту та форми заяви про забезпечення позову визначені статтею 152 КАС України.
Заява про забезпечення позову відповідає вимогам ст. 152 КАС України.
Суд зазначає, що згідно ч. 1, 2 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.
Під час розгляду заяви про забезпечення позову судом не встановлено підстав для необхідності виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, відтак заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.
Вирішуючи подану заяву, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно приписів ч. 1, 2 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних заходів щодо охорони прав та свобод позивача, для створення можливості реального виконання позитивного (для позивача) рішення суду. Також суд вважає за необхідне відмітити, що приймаючи ухвалу про вжиття заходів по забезпеченню позову, суд повинен враховувати, що прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що не вжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.
Слід зазначити, що інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
За своєю юридичною природою інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту.
Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
При цьому, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними та адекватними заявленим позовним вимогам.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Крім того, згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, у рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд наголошує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
Судом встановлено, що під час судового розгляду справи ОСОБА_2 (власник вказаного нерухомого об`єкта на підставі договору дарування) відчужено частину спірного нерухомого майна, зокрема, згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено перехід права власності на майно, що є предметом позову, а саме:
- на підставі договору дарування серія та номер 594, виданого 14.10.2022, приватним нотаріусом Солошенко Юлією Володимирівною за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за дресою АДРЕСА_45 ;
- на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 1094, виданого 05.10.2022, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною Оленою Валентинівною за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_46 ;
- на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 1128, виданого 07.10.2022, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною Оленою Валентинівною за ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ) зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_47 ;
- на підставі договору дарування серія та номер 550, виданого 14.04.2023, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Юлією Володимирівною за ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_5 ) зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_48 ;
- на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 1075, виданого 28.09.2022, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною Оленою Валентинівною за ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_6 ) зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_49 ;
- на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 459, виданого 04.05.2023, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петрушенською Інною Романівною за ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_7 ) зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_50 ;
- на підставі договору дарування серія та номер 509, виданого 12.05.2023, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петрушенською Інною Романівною за ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_8 ) зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_52 .
Таким чином, ОСОБА_2 , будучи обізнаним про розгляд даної справи, протягом вересня 2022 - травня 2023 року, тобто в період судового розгляду даної справи здійснив відчуження спірного майна на користь третіх осіб.
Суд наголошує, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.
Як встановлено, відповідач почав розпоряджатись об`єктами нерухомого майна, що є предметом спору, що в першу чергу свідчить про недобросовісність користування процесуальними правами.
З огляду на викладене, надавши оцінку доводам заявника про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у спосіб заборони вчинення реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомого майна, про скасування державної реєстрації та знесення яких просить прокурор у даній справі, суд дійшов висновку про їх співмірність із позовними вимогами з якими заявник звернувся до суду, адекватність та достатність таких заходів.
Враховуючи встановлені судом обставини, а також задля уникнення подальшого відчуження та створення умов при яких неможливо бути виконати позитивне рішення у даній справі, а також з метою захисту прав майбутніх потенційних набувачів об`єктів нерухомого майна, що є спірними у даній справі, суд дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів забезпечення позову може значно утруднути виконання рішення у даній справі, або взагалі зробити його неможливим.
Суд також зазначає, що, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 6 вказаного Закону, організаційну систему державної реєстрації прав становлять:
1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;
2) суб`єкти державної реєстрації прав:
виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;
3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).
Виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.
Таким чином, суд наголошує, що ОСОБА_2 , а також нові власники вже відчужених ним квартир не є суб`єктами державної реєстрації прав, а тому заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню,
Обрання судом саме таких заходів забезпечення позову повністю узгоджується з приписами статті 151 КАС України та відповідає меті інституту забезпечення адміністративного позову.
Тому, враховуючи встановлені обставини, які підтверджуються доказами, що містяться в поданих матеріалах заяви та позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову.
Відповідно до ч. 5, 8 ст. 154 КАС України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 156 КАС України, примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.
Керуючись ст. 150, 151, 154, 156, 243, 248, 256 КАС України, суд,-
Заяву Західної окружної прокуратури міста Дніпра про забезпечення адміністративного позову - задовольнити частково.
Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав (у тому числі державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо наступних об`єктів нерухомого майна:
В задоволенні іншої частини - відмовити.
Копію ухвали про забезпечення позову негайно надіслати учасникам справи, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Південному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерству юстиції України.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Н.Є. Калугіна