Справа № 420/18907/23
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2023-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі відповідач 1, ГУПФУ в Херсонській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач 2, ГУПФУ в Івано-Франківській області), в якому просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 10.05.1995 по 22.04.1996 на території російської федерації та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу позивача цей період та провести нарахування та виплату пенсії з 15.06.2023 року;

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача березня, травня, червня 2023 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу позивача вказані місяці, та провести нарахування та виплату пенсії з 15.06.2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» для виходу на пенсію позивач повинен мати 29 років стажу. У листопаді 2022 року був прийнятий Закон України №2734 « Про внесення змін до деяких законів України щодо спрощення механізму участі у загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванні», відповідно до якого ст.12 Закону України 1058 було доповнено частиною 9, де вказано: Договір про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування може бути укладено на користь третьої особи, яка відповідає вимогам, передбаченим абзацом першим цієї частини, крім особи, інформація про яку відсутня в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку. Відповідно до вказаного, та керуючись Постановою Правління Пенсійного фонду України 01.02.2023 № 6-1 Про затвердження Типового договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та порядку його укладення, на користь позивача, третьою особою, які надійшли на рахунок ПФУ, були сплачені добровільні внески: в березні 2022року в сумі 2950 грн. в травні 2022 року в сумі 2950 грн та в червні 2023 року в сумі 2950 грн.

15.06.2023 через електронний кабінет ПФУ позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком. Відповідно до листів ПФУ в Херсонській області від 22.06.2023, 29.06.2023, 11.07.2023, які надійшли на електронний кабінет ПФУ, позивачу повідомили про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю в реєстрі застрахованих осіб даних про сплату єдиного внеску та не зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 10.05.1995 по 22.04.1996 на території російської федерації.

Вважаючи відмову в призначенні пенсії за віком з дати звернення протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 27.07.2023 провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 03.08.2023 залучено до участі у розгляді справи № 420/18907/23 в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

17.08.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.

Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що статтею 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років і за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017. Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2022 по 31.12.2022 - не менше 29 років.

За наданими документами страховий стаж позивача складає 27 років 10 місяців 22 дні.

До страхового стажу не зараховано, зокрема:

- з 10.05.1995 по 22.04.1996 - період роботи на території російської федерації, відповідно до даних трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 02.08.1980, на ім`я позивача.

13.03.1992 між країнами СНД укладено Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення (далі - Угода). У преамбулі зазначено, що Уряди держав учасниць уклали цю Угоду: «виходячи з необхідності захисту прав громадян у галузі пенсійного забезпечення, усвідомлюючи, що кожна держава - учасниця Співдружності повинна нести безпосередню відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, визнаючи, що держави - учасниці Співдружності мають зобов`язання щодо непрацездатних осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав - учасниць Угоди, визнаючи необхідність неухильного дотримання зобов`язань за міжнародними угодами, укладеними СРСР з питань пенсійного забезпечення»

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Угоди, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи набутий на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, враховувались керуючись Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22.01.1993 і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 №240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, вчиненого від імені України у м. Москві 28.03.1997 і ратифікованого Законом України від 03.03.1998 №140/98-ВР.

Вищезазначені міжнародні угоди, при встановленні права на пенсію, надавали можливість враховувати стаж роботи набутий на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, після 31.12.1991 року.

З 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді.

З 01.01.2023 Угода залишається чинною та обов`язковою до виконання між іншими її підписантами, окрім російської федерації.

Враховуючи вищезазначене, не можливо зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи на території російської федерації з 10.05.1995 по 22.04.1996.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів березня 2023, травня 2023, червня 2023 відповідач зазначає, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії інформація про сплату страхових внесків за березень, травень та червень 2023 відсутня в Реєстрі, тому вказані місяці не можливо зарахувати до страхового стажу позивача.

Дії Управління є законними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства.

Крім того, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача.

Прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих позивачем документів є дискреційними повноваженнями відповідача, втручання до яких з боку суду є неприпустимим.

З огляду на викладене відповідач 1 просить відмовити у задоволенні позову.

23.08.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.

Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) у 2022 році право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 29 років, у 2025 році будуть мати відповідно до п. 2 цієї ж статті, - у віці 63 роки, за наявності страхового стажу від 22 років.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно наданих документів, страховий стаж позивача становить 27 років 10 місяців 22 дні. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.08.1980, не зараховано:

- період роботи з 10.05.1995 по 22.04.1996 на території російської федерації, оскільки з 01.01.2023 росія призупинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, стаж на території даної держави враховуємо по 31.12.1991 (лист ПФУ №2800-030102-5/56080 від 27.12.2022 та лист Мінсоцполітики №411/0/2-23/54 від 12.01.2023);

- період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 27.02.2002 по 23.08.2002, оскільки даний вид допомоги не передбачений ст. 24 Закону 1058.

З 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода).

В зв`язку з цим, пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

Страховий стаж ОСОБА_1 розрахований з врахуванням даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5).

Рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії №20 від 22.06.2023 року прийнято згідно вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене відповідач 2 просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 15.06.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 (далі - Закон № 1058), шляхом подання заяви та сканованих копій документів на електронний веб-портал.

До заяви додав наступні скановані копії документів:

копію паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Новокаховським МВУМВС України в Херсонській області 13.06.1996, на ім`я позивача;

копію реєстраційного номеру платника податків;

копію трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 02.08.1980, на ім`я позивача;

копію військового квитка НОМЕР_3 , виданого жовтнем 1981, дата не вказана;

копію диплому НОМЕР_4 , виданого 17.07.1980;

копію довідки КУ «Трудовий архів м. Нова Каховка» № 03-01/0-166 від 23.03.2021;

копію квитанції про добровільну сплату від ОСОБА_2 на реквізити Пенсійного фонду України, № 19 від 26.05.2023;

копію квитанції про добровільну сплату від ОСОБА_2 на реквізити Пенсійного фонду України, № 20 від 28.03.2023;

копію квитанції про добровільну сплату від ОСОБА_2 на реквізити Пенсійного фонду України, № 34 від 09.06.2023.

На виконання вимог п. 4.2 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління ПФУ від 25.11.2005 р. №22-1 для розгляду зазначеної заяви за принципом екстериторіальності, визначено структурний підрозділ органу, що приймає рішення про призначення або перерахунок пенсії - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

За результатами розгляду вищезазначеної заяви, 22.06.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення №20 про відмову у призначенні пенсії.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 22.06.2023 № 20 згідно з наданими документами страховий стаж становить 27 років 10 місяців 22 дні.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.08.1980, не зараховано:

- період роботи з 10.05.1995 по 22.04.1996 на території російської федерації, оскільки з 01.01.2023 росія призупинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, стаж на території даної держави враховуємо по 31.12.1991 (лист ПФУ №2800-030102-5/56080 від 27.12.2022 та лист Мінсоцполітики №411/0/2-23/54 від 12.01.2023).

- період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 27.02.2002 по 23.08.2002, оскільки даний вид допомоги не передбачений ст. 24 Закону 1058.

Страховий стаж розрахований з врахуванням даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5). Крім того, за 2016 та 2021 роки наявні місяці зі сплатою страхових внесків, які є меншими ніж мінімальний страховий внесок.

На звернення позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області листом від 29.06.2023 № 2100-0304-8/19508 повідомило, що до страхового стажу не враховані періоди роботи за квитанціями від 28.03.2023, від 26.05.2023, від 09.06.2023 про добровільну участь в пенсійному страхуванні, оскільки на даний час в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про сплату єдиного внеску. Після надання органами Державної фіскальної служби відомостей про договір та періоди нарахування єдиного внеску, які передаються органам Пенсійного фонду України в порядку міжвідомчого обміну інформації до реєстру застрахованих осіб, стане можливим зарахувати до страхового стажу періоди, за які сплачено єдиний внесок, за умови надання нової заяви про призначення пенсії.

За записами трудової книжки ОСОБА_1 працював з 10.05.1995 по 22.04.1996 на території російської федерації.

Пунктом 2 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка набула чинності з 13.03.1992 (далі - Угода), визначено, що для встановлення права на призначення пенсії враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді, при призначенні пенсії до страхового стажу можливо зарахувати періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991.

Відповідно до вищезазначеного, до страхового стажу не зараховано період роботи з 10.05.1995 по 22.04.1996.

Вважаючи протиправною відмову відповідача 1 щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 10.05.1995 по 22.04.1996 на території російської федерації та періоду березень червень 2023, за який сплачено страхові внески, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058).

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу:

по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Частиною 1статті 24 вказаного Закону визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 4статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" 05.11.1991 №1058-IV).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Крім того, відповідно до пункту 20 цього Порядку №637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до пункту 17 указаного Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 10.05.1995 по 22.04.1996 на території російської федерації, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992, укладеної між Україною і росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Відповідно до абз. 2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом рф «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації. Згідно зі ст. 12 Угоди вона набуває чинності з моменту її підписання сторонами (з 14.01.1993).

Частиною 2 статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, рф, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. москві.

Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022.

Разом із тим, відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В Рішенні Конституційного Суду № 1-рп/99 від 09.02.1999 щодо тлумачення частини першої вказаної статті 58 Конституції України зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

За статтею 151-1 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.06.2018 у справі № 820/5348/17, розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу закону (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності.

Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Таким чином, суд відхиляє посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, покладені в основу спірного рішення від 22.06.2023 № 20, оскільки вказані обставини не стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди.

Відтак, відповідач 2 протиправно відмовив у призначенні пенсії за віком у зв`язку з незарахування до страхового стажу періоду роботи з 10.05.1995 по 22.04.1996 на території російської федерації.

При цьому порушене право позивача полягає у прийнятті суб`єктом владних повноважень рішення про відмову призначити пенсію.

Водночас позивач не заявляє позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення від 22.06.2023 № 20.

Згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З огляду на наведені обставини, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є саме визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 22.06.2023 № 20 в частині щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи з 10.05.1995 по 22.04.1996 на території російської федерації.

Суд не надає правову оцінку рішенню Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 22.06.2023 № 20 в частині щодо не зарахування до страхового стажу періоду отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 27.02.2002 по 23.08.2002, оскільки позивачем не заявлено позовних вимог щодо даного періоду.

Суд також зазначає, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 10.05.1995 по 22.04.1996 на території російської федерації.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача березня, травня, червня 2023 року та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу позивача вказані місяця, суд зазначає наступне.

Частиною 9 статті 12 Закону № 1058 передбачено, що особи, які досягли 16-річного віку та не належать до осіб, яким призначено пенсію у солідарній системі, мають право на добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що укладається з Пенсійним фондом.

Договір про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування може бути укладено на користь третьої особи, яка відповідає вимогам, передбаченим абзацом першим цієї частини, крім особи, інформація про яку відсутня в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку.

Відповідно до пункту 3-4 розділу ІІІ Типового договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та порядку його укладення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 01.02.2023 № 6-1 Пенсійний фонд має право:

1) перевіряти достовірність відомостей, повідомлених Учасником;

2) безоплатно отримувати від Учасника інформацію, необхідну для виконання обов`язків, покладених на Пенсійний фонд Законом та цим Договором;

3) отримувати від Учасника підтвердження сплати ним страхових внесків;

4) захищати свої права та законні інтереси, у тому числі в суді.

Пенсійний фонд зобов`язується:

1) вести персоніфікований облік сплачених страхових внесків за особу, визначену відповідно до підпункту 1 пункту 2 цього розділу;

2) вносити дані про сплачені суми страхових внесків та відомості про Учасника, а у разі сплати Учасником страхових внесків на користь третьої особи - про цю особу, до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

3) інформацію про облік сплачених страхових внесків та зарахування до страхового стажу та доходу, з якого обчислюється пенсія, відображати в особистому електронному кабінеті застрахованої особи, на користь якої сплачено внески, на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду;

4) розмістити на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду актуальну інформацію про:

розмір мінімальної заробітної плати;

розмір єдиного внеску;

мінімальний страховий внесок;

максимальну величину бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з приписами розділу IV Типового договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та порядку його укладення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 01.02.2023 № 6-1 учасник сплачує страхові внески на користь особи, зазначеної у заяві про приєднання до умов типового договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Учасник сплачує страхові внески на рахунок Пенсійного фонду, відкритий в АТ «Ощадбанк», уповноваженому на провадження розрахунково-касових операцій з коштами Пенсійного фонду, реквізити якого зазначаються автоматично засобами вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду при формуванні заяви про приєднання до умов типового договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зарахування сум сплачених страхових внесків для визначення страхового стажу та заробітної плати (доходу), з якого обчислюється пенсія, особи, зазначеної в пункті 1 цього розділу, здійснюється за той місяць, у якому кошти надійшли на рахунок Пенсійного фонду. У разі, якщо з урахуванням фактично сплаченого за цю особу єдиного внеску за відповідний місяць обчислена відповідно до частини четвертої статті 40 Закону сума заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачено страхові внески, перевищуватиме максимальну величину заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, відповідна частина коштів зараховується в рахунок наступного місяця. Зарахування здійснюється на умовах, визначених Законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 сплатив на реквізити Пенсійного фонду України страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на користь позивача, що підтверджується квитанціями № 19 від 26.05.2023 на суму 2950,00 грн, № 20 від 28.03.2023 на суму 2950,00 грн та № 34 від 09.06.2023 на суму 2950,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку період, за який сплачено страхові внески, підлягає зарахуванню до страхового стажу позивачу, а відтак, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови позивачу зарахувати зазначений період до страхового стажу є протиправними.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу позивача період з березня по червень 2023 року, за який сплачено страхові внески.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести нарахування та виплату пенсії з 15.06.2023, суд зазначає наступне.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії визначені Законом №1058-ІV.

За таких обставин суд не може перебирати на себе функції органу Пенсійного фонду і вирішувати питання про призначення пенсії позивачу, адже завданням адміністративного суду є здійснення контролю за правомірністю рішення суб`єкта владних повноважень, а не первинний розгляд того чи іншого питання.

Тому з метою захисту порушених прав та інтересів позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч. 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Враховуючи те, що відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Ухвалою суду від 27.07.2023 ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору у сумі 1073,60 грн в адміністративній справі № 420/18907/23.

Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог та згідно із ст.139 КАС України судові витрати зі сплати судового збору у загальній сумі 536,80 грн підлягають стягненню в Державний бюджет України за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у призначенні пенсії від 22.06.2023 № 20 в частині щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 10.05.1995 по 22.04.1996 на території російської федерації.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) період роботи з 10.05.1995 по 22.04.1996 на території російської федерації.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови ОСОБА_1 зарахувати до страхового стажу період з березня по червень 2023 року, за який сплачено страхові внески.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) період з березня по червень 2023 року, за який сплачено страхові внески.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, 15, ) в Державний бюджет України судовий збір у сумі 268 (двісті шістдесят вісім) грн 40 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) в Державний бюджет України судовий збір у сумі 268 (двісті шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний