Справа № 320/1927/23
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про самовідвід судді

21 серпня 2023 року 320/1927/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Балаклицький А.І., розглянувши в м. Києві заяву про самовідвід в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, ОСОБА_2 , в якому просить суд:

- зобов`язати члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, ОСОБА_2 відкрити дисциплінарне провадження на прокурора Окружного прокуратури міста Суми Передерія В.Г. за дисциплінарною скаргою від 24.10.2022 на прокурора Окружного прокуратури міста Суми Передерія В.Г.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 позовну заяву повернуто позивачу.

Вищевказану ухвалу було оскаржено позивачем до суду апеляційної інстанції.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 скасовано, а справу направлено до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

04.05.2023 на адресу Київського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи №320/1927/23, які за результатами автоматизованого розподілу були передані на розгляд судді Балаклицькому А.І.

05.05.2023 та 09.05.2023 суддя Балаклицький А.І. перебував у відпустці.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 заяву ОСОБА_1 про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Балаклицького А.І. від участі у справі №320/1927/23 - залишено без розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі №320/1927/23.

Вищевказану ухвалу було оскаржено позивачем до суду апеляційної інстанції.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2023 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 скасовано, а справу передано на розгляд до суду першої інстанції.

11.08.2023 матеріали адміністративної справи №320/1927/23 надійшли на адресу суду та внаслідок автоматизованого розподілу були передані для розгляду судді Балаклицькому А.І.

У період з 31.07.2023 по 14.08.2023 включно суддя Балаклицький А.І. перебував у відпустці.

21.08.2023 суддя Балаклицький А.І. подав заяву про самовідвід.

Заяву про самовідвід обґрунтував тим, що 02.02.2023 під головуванням судді Балаклицького А.І. у справі №320/1927/23 винесено ухвалу, якою позовну заяву повернуто позивачу.

Вищевказану ухвалу було оскаржено позивачем до суду апеляційної інстанції.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 скасовано, а справу направлено до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Також, 10.05.2023 під головуванням судді Балаклицького А.І. у справі №320/1927/23 винесено ухвалу, якою відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі №320/1927/23.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2023 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 скасовано, а справу передано на розгляд до суду першої інстанції.

Отже, на думку судді Балаклицького А.І., скасування ухвал Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 та від 10.05.2023 може стати підставою для виникнення сумнівів у неупередженості при розгляді справи №320/1927/23.

За наведених обставин суддя Балаклицький А.І. вважає, що він не може брати участь у розгляді даної справи, оскільки вказані обставини в подальшому можуть призвести до ускладнення розгляду справи та вирішення спору по суті, так як повне, всебічне та ґрунтовне з`ясування обставин справи, можливе лише за умови взаємної довіри та поваги при комунікації між судом та учасниками справи.

Згідно пунктом 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини першої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Частиною першою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Статтею 2 Закону України 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також "ЄСПЛ") є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - "Конвенція") та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium", "Grieves vs UK"). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі "Le Comte, Van Leuveni De Meyere vs Belgium", суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі "П`єрсак проти Бельгії" ("Piersac vs Belgium") ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії ЄСПЛ" вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland"), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" ("Ferrantelli and Santangelo v. Italy"), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De Cubber v. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland") та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" ("Castillo Algar v. Spain"), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Такі саме висновки містяться також в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02).

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Під час розгляду заяви про самовідвід суд бере до уваги, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023 скасовано ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2023 та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2023 скасовано ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2023.

Таким чином, будь-яке рішення у даній справі, прийняте судом, до складу якого входить суддя Балаклицький А.І., може викликати сумнів в його безсторонності, необ`єктивності або неупередженості.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність обставин, за яких суддя Балаклицьий А.І. не може брати участі в розгляді даної адміністративної справи, а тому, його заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення відводу (самовідводу) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 39, 40, 41, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Заяву судді Київського окружного адміністративного суду Балаклицького А.І. про самовідвід у справі №320/1927/23 - задовольнити.

Матеріали адміністративної справи №320/1927/23 за позовом ОСОБА_1 до члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, - передати до відділу документального забезпечення і контролю (канцелярії) Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду у відповідності до вимог частини 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала про набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Балаклицький А. І.