Справа № 460/6217/23
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/6217/23 пров. № А/857/8509/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Запотічного І.І.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року (судді Гресько О.Р., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Рівне) у справі №460/6217/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09.03.2023 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вказує, що згідно із записами трудової книжки, спеціальний стаж позивача, як працівника освіти відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становить 26 років 8 місяців 20 днів. Оскільки страховий стаж, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, враховується за основним місцем роботи, то підстав для зарахування до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду роботи за сумісництвом немає. Окрім того, інформація зазначена в наданих позивачем довідках на підтвердження стажу містить суперечливі відомості і не відповідає записам трудової книжки.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2023 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за віком.

Позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відповідь на вказану заяву відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для виплати грошової допомоги. Зазначив, що однією із умов визначення пільгового стажу роботи, є те, що зайнятість на зазначених у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, посадах має бути за основним місцем роботи, робота за сумісництвом не дає права на пенсію за вислугу років. Особам, які працювали за сумісництвом на роботах, передбачених Переліком №909 період роботи не за основним місцем роботи до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, не зараховується. З 01.04.1986 по 11.05.1995 позивач працював викладачем спеціальних дисциплін за сумісництвом. Оскільки на час досягнення пенсійного віку позивач не набув 35 років страхового стажу за вислугу років, призначити грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» немає можливості.

Вважаючи відмову у виплаті грошової допомоги протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №1058-IV), відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень якого, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1788-XII), закріплено перелік окремих категорій працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, до яких віднесено працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2022 року - не менше 29 років (пункт «е»).

За правилами статті 2 Закону №1788-XII пенсія за вислугу років відноситься до трудових пенсій.

Статтею 3 Закону №1788-XII передбачено, що право на трудову пенсію мають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 52 Закону №1788-XII, право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 він працював на наступних посадах: з 02.01.1984 зарахований на посаду ветфельшера учбово-дослідного господарства Млинівського зооветтехнікуму; з 01.12.1987 звільнений від виконання обов`язків ветфельшера учбово-дослідного господарства в зв`язку з обранням на посаду секретаря комітету комсомолу технікуму; 01.12.1987 обраний секретарем комітету комсомолу Млинівського зооветтехнікуму; 21.03.1989 звільнений від обов`язків секретаря комітету комсомолу радгоспу-технікуму в зв`язку з переведення на іншу роботу; 21.02.1989 зарахований на посаду ветфельшера Млинівського радгоспу-технікуму в порядку переводу; 12.05.1995 переведений на посаду викладача спеціальних предметів Млинівського радгоспу-технікуму (з 20.02.1998 Млинівський державний технікум ветеринарної медицини, 17.05.2012 Млинівський технолого-економічний коледж; з 02.07.2021 Млинівський технолого-економічний фаховий коледж).

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до архівної довідки № 51/2 від 21.02.2023 позивач у 1986-1987 навчальному році працюючи на посаді ветеринарного фельдшера учбово-дослідного господарства Млинівського зооветтехнікуму отримував заробітну плату за педагогічно-викладацьку діяльність викладача спецдисциплін (предмет «Внутрішні незаразні хвороби»), яку виконував за сумісництвом; педагогічне навантаження у 1986-1987 навчальному році становило 223 години.

Згідно з наказом № 157 від 31.08.1987 по Млинівському зооветтехнікуму позивач працював по сумісництву викладачем спецдисциплін; педагогічне навантаження у 1987-1988 навчальному році становило 360 годин.

Відповідно до архівної довідки № 51 від 21.02.2023 у 1988-1989 навчальному році працюючи на посаді секретаря комітету комсомолу Млинівського радгоспу-технікуму отримував заробітну плату за педагогічно-викладацьку діяльність викладача спецдисциплін (предметів «Біологія», «Внутрішні незаразні хвороби»), яку виконував за сумісництвом; педагогічне навантаження у 1988-1989 навчальному році становило 343 години.

Згідно з архівної довідки № 51/1 від 21.02.2023 у 1989-1990 навчальному році працюючи на посаді фельдшера учбово-дослідного господарства Млинівського радгоспу-технікуму отримував заробітну плату за педагогічно-викладацьку діяльність викладача спецдисциплін (предметів «Акушерство», «Внутрішні незаразні хвороби»), яку виконував за сумісництвом; педагогічне навантаження у 1989-1990 навчальному році становило 360 годин.

Відповідно до наказу № 141 від 31.08.1990 по Млинівському радгоспу-технікуму позивач працював по сумісництву викладачем спецдисциплін; педагогічне навантаження у 1990-1991 навчальному році становило 360 годин.

Згідно з наказом № 152 від 31.08.1991 по Млинівському радгоспу-технікуму позивач працював по сумісництву викладачем вузької спеціалізації; педагогічне навантаження у 1991-1992 навчальному році становило 185 годин.

Згідно з наказом № 148 від 31.08.1992 по Млинівському радгоспу-технікуму позивач працював по сумісництву викладачем акушерства; педагогічне навантаження у 1992-1993 навчальному році становило 342 години.

Відповідно до наказу № 133 від 31.08.1993 по Млинівському радгоспу-технікуму позивач працював по сумісництву викладачем акушерства; педагогічне навантаження у 1993-1994 навчальному році становило 420 годин.

Згідно з наказом № 173 від 31.08.1994 по Млинівському радгоспу-технікуму позивач працював по сумісництву викладачем епізоотології; педагогічне навантаження у 1994-1995 навчальному році становило 360 годин.

Відповідно до довідки №257 від 26.09.2022 видана Млинівським технолого-економічним фаховим коледжем ОСОБА_2 з 01.04.1986 по 11.05.1995 працював по сумісництву викладачем спеціальних дисциплін з обсягом роботи не менше 0,25 посадового окладу (ставка заробітної плати), а з 12.05.1995 і по даний час працює викладачем спецдисциплін Млинівського технолого-економічного фахового коледжу з оплатою праці 100% посадового окладу (ставка заробітної плати).

Апелянт посилається на те, що підставою для невиплати грошової допомоги позивачу визначено те, що останній на час досягнення пенсійного віку не набув 35 років страхового стажу за вислугу років, в період з 1986 по 1995 роки працював на посадах викладача за сумісництвом, а тому призначити грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-IV немає можливості, що колегія суддів аналізує наступне.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, до таких віднесено, зокрема, професійно-технічні навчальні заклади - посади: викладачі, педагоги професійного навчання.

В примітках до вказаного Переліку зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Постановою Кабінет Міністрів України від 14.06.2000 №963 затверджено перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників до яких віднесено, зокрема, посаду викладача.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV (далі - Порядок №1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Пунктом 5 Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Аналізуючи наведені норми законодавства Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 справа №462/5636/16-а дійшов висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у особи необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Відповідно до пункту 4 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.07.2001 №78, працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи займалися викладацькою роботою у навчальних закладах обсягом не менше ніж 180 годин на навчальний рік, до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховуються місяці, протягом яких проводилася викладацька робота.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні періоди роботи позивача на посадах викладача з 1986 по 1995 роки в Млинівському зооветтехнікумі (Млинівський радгосп-технікум) безпідставно не зараховані пенсійним органом до спеціального страхового стажу роботи, а тому є протиправна відмова відповідача зарахувати відповідні періоди до спеціального стажу, а належним способом захисту порушеного права позивача є саме визнання протиправною відмови у виплаті допомоги.

З наявного в матеріалах справи атестаційного листа від 07.04.2022 встановлено, що на момент проведення атестації загальний стаж педагогічної діяльності (роботи за спеціальністю) позивача становить 36 років.

Вихід на пенсію саме з посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, а також неотримання позивачем до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії відповідачем не заперечується та не є спірним у справі.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Колегія суддів дійшла висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність у позивача загалом понад 35 років страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, а доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 21.03.2023 у справі №674/1377/17, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі №460/6217/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

І.І. Запотічний

Повний текст постанови складено 23.08.2023