Справа № 300/4403/23
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2023-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" серпня 2023 р. справа № 300/4403/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Главача І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ), 06.07.2023 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також відповідач 1, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області (надалі, також відповідач 2, ГУ ПФУ у Сумській області), в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 службу в армії з 16.04.1986 по 15.05.1988, та періоди роботи в російській федерації в Долинському управлінні з підвищення нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин (Ямало-Ненецький автономний округ, територія Крайньої півночі) на посаді машиніста підйомника А-50 5 розряду в цеху спецтехніки з 19.09.1991 по 05.03.1994, в Нижньовартовській філії ВАТ "Сібнафта" (Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна що районів Крайньої півночі) на посаді машиніста парового пересувного депарафінізаційного устаткування з 11.09.1997 по 01.05.1998, в ЗАТ "Обнафторемонт" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до Крайньої півночі) на посаді машиніста парового пересувного депарафінізаційного устаткування з 11.03.2001 по 08.10.2002 в ТОВ "Самотлортранс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді водія всіх марок автомобілів з 14.10.2002 по 12.03.2008, в ЗАТ "Обнафторемонт" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніста підйомника шостого розряду в автотранспортному виробництві з 02.04.2008 по 10.01.2010, в ЗАТ "Обнафторемонт" (надалі перейменоване на ТОВ "Обнафторемонт") (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніста підйомника шостого розряду з 17.02.2010 по 15.12.2012, в ЗАТ "Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніста підйомника з 19.12.2012 р. по 25.02.2015, в ТОВ "Карпати Сервіс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніста підйомника шостого автотранспортного виробництва з 09.04.2015 по 10.05.2018, на посаді машиніста парового пересувного депарафінізаційного устаткування (цього ж підприємства) з 03.07.2018 по 02.07.2019 в ТОВ "Капітальний сервіс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніста парового пересувного депарафінізаційного устаткування з 21.10.2019 по 15.09.2020, у TOB "СК Недра"; (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) на посаді машиніст парового пересувного депарафінізаційного устаткування в автотранспортному цеху з 16.09.2020 по 12.10.2020, на посаді машиніста пересувного компресора 6 розряду в автотранспортному цеху (цього ж підприємства) з 12.10.2020 по 18.06.2021 на посаді водія автомобіля в автотранспортному цеху (цього ж підприємства) з 18.06.2021 по 02.03.2022 та призначити ОСОБА_1 пенсію віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі протиправно на переконання позивача не зарахували до його страхового стажу періоди його військової служби з 16.04.1986 по 15.05.1988, періоди роботи з 19.09.1991 по 05.03.1994, з 11.09.1997 по 01.05.1998, з 11.03.2001 по 08.10.2002, з 14.10.2002 по 12.03.2008, з 02.04.2008 по 10.01.2010, з 17.02.2010 по 15.12.2012, з 19.12.2012 р. по 25.02.2015, з 09.04.2015 по 10.05.2018, з 03.07.2018 по 02.07.2019, з 21.10.2019 по 15.09.2020, з 16.09.2020 по 12.10.2020, з 12.10.2020 по 18.06.2021, з 18.06.2021 по 02.03.2022 на території російської федерації, у зв`язку із чим безпідставно відмовили йому у призначенні пенсії.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач 1 скористався правом на подання відзиву на позов від 28.07.2023, який надійшов на адресу суду 02.08.2023, відповідно до якого Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області заперечило щодо заявлених позовних вимог, з огляду на таке. За результатами розгляду документів позивача спеціалістами ГУ ПФУ в Сумській області страховий стаж ОСОБА_1 обчислений тривалістю 9 років 9 місяців 22 дні. До пільгового стажу роботи ОСОБА_1 не враховано періоди роботи на території рф оскільки відповідно до статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Згідно із частиною 2 статті 24 Закону страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (01.01.2004). Строки призначення пенсії визначаються відповідно до статті 45 Закону № 1058. При цьому: до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року. Право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і № 2 визначається з урахуванням періодів роботи в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173. Також представник відповідача 1 зауважила, що з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Крім того вказала, що з 13 квітня 2014 року на підставі рішення Ради нацбезпеки та оборони України розпочалася антитерористична операція (АТО) із залученням Збройних Сил України, у зв`язку з прямою військової агресії з боку РФ, яка на даний момент переросла в широкомасштабну війну. Позивач свідомо тривалий час, по березень 2022 року, працював в країні-агресора, відповідно відраховувались кошти в бюджет ворожої країни на підтримку її збройних сил, і за даних обставин позивач бажає отримати пенсію вже від України, що є об`єктивно недопустимим. Щодо періоду проходження військової служби з 16 квітня 1986 по 15 травня 1988 то такий не враховано позивачу до страхового стажу, оскільки прізвище, зазначене у військовому квитку не відповідає даним паспорта.
На виконання вимог ухвали суду від 17.07.2023, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області 03.02.2023 скерувало суду належним чином завірені копії документальних документів, що були взяті до уваги при винесенні оспорюваного рішення.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши докази, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 набув 55-річного віку 27.04.2023, що підтверджується копією його паспорту НОМЕР_1 (а. с. 6).
12.05.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про підтвердження стажу роботи на пільгових умовах.
Рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 19.06.2023 № 47 у призначенні пенсії ОСОБА_2 за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" було відмовлено, у зв`язку із недостатнім обсягом страхового стажу (а. с. 9), яке ГУ ПФУ в Івано-Франківській області листом від 26.06.2023 за № 0900-0214-8/29437 направлено позивачу (а. с. 8).

Так, відповідачами визнається страховий стаж позивача 9 рік 9 місяці 22 дні, що підтверджується матеріалами справи.

Водночас, до страхового стажу ОСОБА_1 не було зараховано: військову службу, згідно військового квитка НОМЕР_2 , оскільки прізвище власника " ОСОБА_3 " російською мовою не відповідає паспортним даним; періодб перебування в Рогатинському районному центрі зайнятості з 06.06.1994 по 05.03.1996, оскільки відсутній наказ та дата припинення виплати допомоги.

Також зазначено, що до страхового стажу роботи не враховано періоди роботи російській федерації, оскільки при призначенні пенсії громадянам, які працювали на території російської федерації стаж можливо зарахувати по 31.12.1991 (а. с. 9).

Позивач, вважаючи, що відповідач протиправно не зарахував до його стажу оспорювані періоди, стверджує про протиправність рішення відповідача 2 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (надалі, також - Закон № 1788-ХІІ, Закону України "Про пенсійне забезпечення") та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі, також - Закон № 1058-IV, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Так, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Згідно з пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, які рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/200 визнанні неконституційними) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок, за частину спірного періоду трудового стажу позивача, був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 за №162 (надалі, також Інструкція № 162), положення якої діяли і врегульовували відповідні відносини до 29.07.1993.

Так, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення за правилами пункту 2.3. Інструкція № 162 вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. Виправлення виробляється адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5 Інструкції №162).

Відповідно до пункту 2.9. Інструкція №162 у розділах "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

При необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номера, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний. Прийнято за такою-то професією (посадою)" і в графі 4 повторюється дата і номер наказу (розпорядження) адміністрації, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом по розгляду трудових спорів, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за № таким-то є недійсним, звільнений ..." і вказується нова формулювання.

У графі 4 в цьому випадку робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення.

З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за № 58 (надалі, також Інструкція №58).

Приписами пунктів 1.1, 2.1 Інструкції № 58 визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

За змістом пункту 2.2 Інструкції № 58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

До трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, серед іншого, записи про роботу як членів колгоспу - у тому разі, коли чинним законодавством передбачене зарахування цієї роботи в загальний трудовий стаж працівників (пункту 2.19 вказаної Інструкції).

Також, відповідно пункту 1 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 637 від 12.08.1993, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України за № 22-1 від 25.11.2005 до заяви про призначення пенсії за віком додається за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 2.10 даного Порядку довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. До заяви про призначення пенсії за віком може подаватись довідка про заробітну плату (дохід).

Відповідно до рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 19.06.2023 № 47 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідачем визнається страховий стаж позивача 9 роки 9 місяців 22 день, у тому числі, пільговий стаж - відсутній, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону №1058.

За змістом рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 19.06.2023 № 47 встановлено, період проходження військової служби згідно військового квитка НОМЕР_2 , оскільки прізвище власника " ОСОБА_3 " російською мовою не відповідає паспортним даним; період перебування в Рожнятівському районному центрі зайнятості з 06.06.1994 по 05.03.1996, оскільки відсутній наказ та дата припинення виплати (не оскаржується). До пільгового стажу роботи не враховано періоди роботи в російській федерації, оскільки при призначенні пенсії громадянам, які працювали на території російської федерації стаж можливо зарахувати по 31.12.1991.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 НОМЕР_3 до страхового стажу позивача зараховано періоди роботи з 15.07.1985 по 31.12.1985 (робота в колгоспі 1966 р.); з 01.01.1986 по 15.04.1986 (робота в колгоспі 1966 р.); з 15.10.1988 по 02.09.1991; з 19.09.1991 по 05.03.1994; з 15.11.1998 по 06.09.2001; з 03.07.2019 по 23.09.2019; з 02.08.2022 по 31.03.2023 (а. с. 10).

Крім цього, представник відповідача 1 як на обставину відсутності в позивача права на зарахування до страхового стажу періодів роботи на території російської федерації вказує на непідтвердження сплати страхових внесків за періоди трудової діяльності на відповідному підприємстві.

Таким чином, відповідачі обґрунтовуючи відсутність у позивача права на зарахування спірних періодів до загального страхового та/або пільгового стажу посилаються на відсутність підтвердження сплати страхових внесків та припинення участі 01.01.2023 російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Оцінюючи такі мотиви відповідачів, суд виходить з наступного.

Записами у трудовій книжці НОМЕР_4 від 31.07.1985 підтверджується, що ОСОБА_1 (а. с. 11-13):

27.07.1985 прийнятий на роботу в столярний цех робочим в колгосп імені Шевченка та в ялени колгоспу (записи №№ 1-2);

22.04.1986 звільнений з роботи, у зв`язку з вибуттям до лав радянської армії (запис № 3);

05.10.1988 прийнятий водієм ІІІ кл. в Рожнятів "АТП" (запис № 5);

18.09.1990 переведений водієм І класу (запис № 6);

02.09.1991 звільнений з роботи водієм І класу за власним бажанням (запис № 7);

19.09.1991 прийнятий машиністом підйомника А-50 по п`ятому розряду в цех спецтехніки в Долинському управлінні з підвищення нафтовіддачі пластів і капіталізації ремонту свердловин (Ямало-Ненецький автономний округ, територія Крайньої півночі) (запис № 8);

05.03.1994 звільнений у зв`язку з скороченням (запис № 9);

06.06.1994 призначено допомогу по безробіттю Рожнятівським районним центром зайнятості (запис № 10);

05.03.1996 приипинено виплату допомоги по безробіттю (запис № 11);

(період виплати по безробіттю згідно записів №№ 10-11 не оскаржується)

11.08.1997 прийнятий на посаду машиніста парового пересувного депарафінізаційного устаткування в Нижньовартовській філії ВАТ "Сібнафта" (Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 12);

01.05.1998 звільнений за закінченням терміну трудового договору (запис № 13);

03.11.1998 прийнятий водієм І класу ВКД "Дзекркало" (запис № 14);

06.09.2001 звільнений з роботи по власному бажанню (запис № 15);

(період роботи згідно записів №№ 14-15 не оскаржується, визнається відповідачами)

11.03.2001 прийнятий машиністом парового пересувного депарафінізаційного устаткування ЗАТ "Обнафторемонт" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 16);

08.10.2002 звільнений по власному бажанню (запис № 17);

14.10.2002 прийнятий водієм на всі марки автомобілів ТОВ "Самотлортранс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 18);

12.03.2008 звільнений по власному бажанню (запис № 19);

02.04.2008 прийнятий машиністом підйомника шостого розряду в автотранспортне виробництво ЗАТ "Обнафторемонт" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 20);

10.01.2010 звільнений у зв`язку з закінченням термніу трудового договору (запис № 21);

17.02.2010 прийнятий машиністом підйомника шостого розряду в автотранспортне виробництво вахтовим методом роботи ЗАТ "Обнафторемонт" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 22);

01.10.2010 переведений машиністом підйомника шостого розряду в транспортне виробництво вахтовим методом роботи (запис № 23);

01.08.2011 переведний машиністом підйомника шостого розряду в цех піднімних агрегатів, вахтовми методом (запис № 24);

24.08.2012 ЗАТ "Обнафторемонт" перетворено в ТОВ "Обнафторемонт" (запис № 25);

15.12.2012 трудовий договір розірвано за ініціативною працівника (запис № 26);

19.12.2012 прийнятий в цех поточного капітального ремонту свердловин машиністом підйомника 6 розряду вахтовим методом ЗАТ "Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ - Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 27);

25.02.2015 трудовий догвоір припинео у зв`язку з закінченням терміну (запис № 28);

09.04.2015 прийнятий машиністом підйомника 6 розряду автотранспортного виробництва ТОВ "Карпати Сервіс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ - Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 29);

22.03.2016 звільнений по закінченню терміну трудового договору (запис № 30);

12.05.2017 прийнятий машиністом підйомника 6 розряду виробництва капітального ремонту ТОВ "Карпати Сервіс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ - Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 31);

10.05.2018 звільнений по закінченню терміну трудового договору (запис № 32).

Принагідно зауважити, що позивач просить врахувати період роботи в ТОВ "Карпати Сервіс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ - Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) з 09.04.2015 по 10.05.2018, втім судом встановлено згідно записів трудової книжки, що позивач працював машиністом підйомника 6 розряду в ТОВ "Карпати Сервіс" у періоди з 09.04.2015 по 22.03.2016, з 12.05.2017 по 10.05.2018 (записи №№ 29-32).

03.07.2018 прийнятий машиністом парового пересувного депарафінізаційного устаткування ТОВ "Карпати Сервіс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ - Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 33);

02.07.2019 звільнений по закінченню терміну трудового договору (запис № 34);

21.10.2019 прийнятий машиністом парового пересувного депарафінізаційного устаткування ТОВ "Капітальий сервіс" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ - Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 35);

15.09.2020 звільнений за власним бажанням (запис № 36);

16.09.2020 прийнятий машиністом парового пересувного депарафінізаційного устаткування ТОВ "СК Недра" (м. Нижньовартовськ, Хантимансійський автономний округ - Югра, територія прирівняна до районів Крайньої півночі) (запис № 37);

12.10.2020 переведений машиністом пересувного компресора 6 розряду (запис № 38);

18.06.2021 переведений водієм автомобіля в автотранспортний цех (запис № 39);

02.03.2022 трудовий договір розірвано за ініціативною працівника (запис № 40);

02.08.2022 прийнятий водієм 1 класу автотранспортних засобів ТОВ "Нафтотранссервіс" (запис № 41).

Щодо незарахування спірних періодів роботи позивача на території російської федерації, слід вказати таке.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями статті 8 Закону № 1058-ІV.

Статтею 1 Закону № 1058-ІV визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).

За змістом частин 1, 10, 12 статті 20 Закону № 1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 16 статті 106 Закону № 1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Такі вимоги визначені і в національному законодавстві Російської Федерації.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("STRETCH v. THE UNITED KINGDOM " № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Суд зазначає, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Колишній Король Греції та інші проти Греції" (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по їх суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Відповідно до абзацу 3 статті 3 федерального закону "Про трудові пенсії в російській федерації" від 17.12.2001 р № 173-ФЗ, іноземні громадяни та особи без громадянства, які постійно проживають в російській федерації, мають право на трудову пенсію нарівні з громадянами російської федерації, за винятком випадків, встановлених федеральним законом або міжнародним договором російської федерації.

Федеральним законом "Про внесення змін в окремі законодавчі акти російської федерації з питань встановлення тарифів страхових внесків в державні позабюджетні фонди" від 03.12.2011 №379-ФЗ внесено зміни в статтю 7 федерального закону "Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації" № 167-ФЗ від 15.11.2001, відповідно до яких, застрахованими особами є особи, на яких поширюється обов`язкове пенсійне страхування відповідно до цього закону.

При цьому, статтею 9 даного федерального закону передбачено, що він вступає в силу з 01.01.2012.

Таким чином, обов`язок реєстрації в системі обов`язкового пенсійного страхування іноземних громадян і осіб без громадянства, та відповідно, сплати за них страхових внесків на фінансування страхової частини трудової пенсії в бюджет Пенсійного фонду російської федерації виник з 01.01.2012.

Натомість, відсутність інформації про сплату страхових внесків за певні періоди роботи жодним чином не підтверджує несплату таких внесків.

Також, суд зауважує, що відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю, статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (надалі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача 1 про відсутність доказів сплати страхових внесків за спірний період, як на підставу його не врахування до стажу позивача, оскільки чинними міжнародними угодами визначено взаємне зарахування стажу роботи, набутого у країні учасниці угоди відповідно до законодавства країни-роботодавця. Сам факт офіційного працевлаштування позивача підтверджується відповідними довідками, а також записами в трудовій книжці.

Будь-яких доказів, які б підтверджували несплату страхових внесків до пенсійних органів російської федерації, в тому числі з вини позивача в суду немає.

Суд звертає увагу на те, що, чинне законодавство України передбачає механізми відшкодування Державі заподіяних їй збитків через виплату пенсії особі внаслідок виявлення після її призначення фактів, які спростовують наявність в особи страхового стажу для призначення пенсії за певний період трудової діяльності внаслідок подання недостовірних документів в підтвердження такої обставини.

Водночас, суд переконаний в тому, що в такій соціальній сфері суспільних правовідносин як пенсійне забезпечення, тим паче враховуючи збройну агресію російської федерації проти України та пов`язані з цією обставиною правові та фактичні труднощі в отриманні інформації про страховий стаж за період трудової діяльності в російській федерації, буде непропорційним обмеження такого права особи через те, що вона не довела факт сплати її колишнім роботодавцем (роботодавцями) страхових внесків до пенсійного фонду рф (тим більше за відсутності доказів того, що такі страхові внески не сплачувалися і особа знала про це і не вчиняла жодних дій на усунення такого порушення страхувальником тощо), контроль за справлянням яких покладено на державу в особу компетентних на це її державних органів. Перекладення на фізичну особу доведення таких обставин щодо сплати страхових внесків для врахування певних періодів трудової діяльності до страхового стажу як передумови для призначення їй пенсії за віком, за факту невчинення пенсійним органом дій щодо перевірки таких обставин (незалежно від наявності причин через які вони не вчинені), при наявності належних записів в трудовій книжці щодо періодів трудової діяльності особи, не може бути визнано судом правомірним втручанням в її право на пенсійне забезпечення, оскільки покладає на особу індивідуальний надмірний тягар.

На переконання суду безпідставними є посилання відповідачів на відсутність правових підстав для зарахування страхового стажу за спірні періоди роботи на території росії, у зв`язку із тим, що з 01.01.2023 було припинено участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, з огляду на нижче вказане.

Відповідно до Постанови КМУ від 29.11.2022 №1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення (надалі Постанова №1328), Україна вийшла з вищезазначеної Угоди. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022. Отже, до набрання чинності Постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою.

Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в рф, оскільки вказана Угода була чинною на момент набуття стажу.

Окрім цього, згідно приписів пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської соціальної хартії та ст. 46 Конституції України, працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з повномаштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та військовою агресією по відношенню до громадян України, відповідачем не може бути відмовлено у врахуванні стажу позивача за періоди роботи на території росії.

При цьому, оспорювані періоди роботи підтверджуються записами у трудовій книжці позивача НОМЕР_4 від 31.07.1985 та довідкою уточнюючою умови праці № 130 від 02.07.2019, картою спеціальної оцінки умов праці 40А від 09.03.2017, картою спеціальної оцінки умов праці працівника № 15 від 20.05.2014, листом "Про результати атестації робочих місць" № 143 від 18.05.2018, листом "Про результати атестації робочих місць" № 142 від 18.05.2018, відомістю про трудову діяльність від 28.06.2021,

Судом встановлено, що трудова книжка позивача заповнена у відповідності до вимог Інструкцій № 162, 58 та містить всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких ОСОБА_1 прийнятий на таку роботу.

Щодо незарахування періоду проходження строкової військової служби, слід зауважити таке.

Відповідно до доданого до позовної заяви військового квитка серії НОМЕР_2 , який видано на ім`я ОСОБА_1 (російською мовою), останній у період з 16.04.1986 по 15.05.1988 проходив строкову військову службу в Збройних силах СРСР (а. с. 26), що також підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_5 № 48 від 16.05.1988 виданої на ім`я російською ОСОБА_1 (а. с. 27).

Втім, згідно запису № 3 трудової книжки серії НОМЕР_6 від 31.07.1985 позивач звільнений з роботи 22.04.1986 у зв`язку з виходом в лави радянської армії. Трудова книжка серії НОМЕР_6 від 31.07.1985 також видана на ім`я ОСОБА_1 (російською мовою). Дана трудова книжка була подана до пенсійного органу разом із заявою про призначення пенсії.

З оскаржуваного позивачем рішення слідує, що до загального страхового стажу не враховано період проходження військової служби, оскільки прізвище російською " ОСОБА_3 " зазначене в документах не відповідає паспортним даним " ОСОБА_4 ".

Втім, судом встановлено, що періоди роботи позивача в колгоспі імені Шевченка з 27.07.1985 по 15.04.1986, в Рожнятівському АТП з 15.10.1988 по 02.09.1991, в Долинському управлінні з підвищення нафтовіддачі пластів і капіталізації ремонту свердловин (Ямало-Ненецький автономний округ, територія Крайньої півночі) з 19.09.1991 по 05.03.1994 та у ВКП "Дзеркало" з 03.11.1998 по 06.09.2001 зараховано до страхового стажу згідно записів трудової книжки із тим же зазначенням російською прізвища " ОСОБА_3 ", що підтверджується розрахунком стажу ПС 47 (а. с. 10).

Відповідно до даних паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , останній видано 22 лютого 2014 року на ім`я ОСОБА_1 (російською ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, із наданих позивачем документів вбачається, що у військовому квитку серії, довідці, трудовій книжці та у паспорті громадянина України, відповідне прізвище позивача російською написано по різному.

Відповідно до вимог пунктів 2.12 та 2.13 Інструкції № 58, після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Щодо доводів позивача про те, що він не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, суд зауважує, що у відповідності до пункту 2.12 Інструкції № 58 він своїм підписом завірив правильність внесених відомостей на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки.

З огляду на викладене вище та з урахуванням пункту 26 Порядку № 637, суд приходить до висновку про те, що в даному випадку встановленню підлягає факт приналежності позивачу трудової книжки та військового квитка, який може бути встановлений лише в судовому порядку.

Встановлення юридичного факту врегульовано нормами Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), та вирішення даного питання відноситься до підсудності місцевих загальних судів та зазначає.

У разі неможливості отримання документів, які підтверджують відповідність прізвища вказаного при оформленні трудової книжки, з урахуванням приписів ЦПК України, позивач має право звернутися безпосередньо до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме щодо належності певних документів саме йому.

Суд вказує на те, що згідно із пунктом 6 частиною 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Тобто, підтвердження факту приналежності документів, що містять суперечності певній особі здійснюється в рамках цивільного окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав.

Однак, як зазанчалось судом вище, періоди роботи позивача в колгоспі імені Шевченка з 27.07.1985 по 15.04.1986, в Рожнятівському АТП з 15.10.1988 по 02.09.1991, в Долинському управлінні з підвищення нафтовіддачі пластів і капіталізації ремонту свердловин (Ямало-Ненецький автономний округ, територія Крайньої півночі) з 19.09.1991 по 05.03.1994 та у ВКП "Дзеркало" з 03.11.1998 по 06.09.2001 зараховано до страхового стажу згідно записів трудової книжки із аналогічним зазначенням як і у військовому квитку російською мовою прізвища " ОСОБА_3 ", що підтверджується розрахунком стажу ПС 47, що свідчить про упередженість та невизначеність пенсійного орану стосовно зарахування окремих періодів роботи, військової служби позивача.

Втім, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не звертався до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку із заявою про призначення пенсії, натомість останнім подано заяву про підтвердження стажу роботи на пільгових умовах від 12.06.2023.

Так, завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.

Згідно з частиною 5 статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Відповідно до підпунктів 1-3 пункту 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1), при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Згідно з пунктом 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду у встановленому порядку.

При цьому, суд вкотре звертає увагу на те, що позивач звернувся до пенсійного органу 12.06.2023 із заявою про підтвердження стажу роботу, а не призначення відповідної пенсії.

В свою чергу, постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за №1231/13105, затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Порядок №18-1).

За правилами пункту 3 Порядку №18-1 підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).

Згідно з пунктом 11 Порядку №18-1, для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь за місцем проживання (реєстрації) такі документи:

1) заяву про підтвердження стажу роботи;

2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр);

3) трудову книжку;

4) документи, видані архівними установами, зокрема:

а) довідку про заробітну плату;

б) копії документів про проведення атестації робочих місць;

в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність).

У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Суд зауважує, що за правилами пункту 11 Порядку №18-1, заявник надає як передбачені переліком документи, так може і надати будь-які інші документи, зі змісту яких можна встановити характер та умови праці такого заявника. Таким чином, вказаний перелік не є вичерпним.

Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднані управління та головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та в отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи (п.12 Порядку №18-1).

Всупереч наведеному, судом не встановлено, а відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів виконання його обов`язку щодо сприяння заявнику у зборі необхідних документів та/або витребування їх від компетентних підприємств, установ і організацій та розгляду зави від 12.06.2023 у відповідному порядку вцілому.

Згідно з пунктами 15, 16 Порядку №18-1, комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття направляють до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, а також повідомляють заявника про прийняте рішення.

Рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку.

Відтак, ГУ ПФУ в Сумській області протиправно винесло рішення про відмову в призначенні пенсії, позаяк розглянуло заяву про підтвердження стажу роботи не у встановленому законом порядку.

Отож, беручи до уваги викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 19.06.2023 № 47 та зобов`язання відповідача 1 повторно розглянути заяву позивача про підтвердження стажу роботи від 12.06.2023, у відповідному порядку, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судовий збір у розмірі 1 073,60 гривень сплачений відповідно до платіжної інструкції № 0.0..1 від 05.07.2023 (а. с. 27, зворотня сторона).

Частиною третьою статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а також враховуючи, що до позовні вимоги немайнового характеру заявлені до двох відповідачів, то в силу вимог частини 1 статті 132, частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь позивача підлягають стягненню пропорційно з кожного із відповідачів судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 536,80 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.06.2023 № 47 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) повторно розглянути заяву про підтвердження стажу роботу ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (, вул. Берествоська, 1, м. Суми, 40009) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відповідачам рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 );

відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018);

відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в в Сумській області (, вул. Берествоська, 1, м. Суми, 40009).

Суддя Главач І.А.