Справа № 200/772/23
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2023-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2023 року Справа№200/772/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області

про визнання дії протиправними та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо відмови у перерахуванні та виплаті їй щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

- стягнути з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на користь позивача недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в тому числі на отримання разової грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

У 2022 році нею отримана разова грошова допомога до 5 травня у розмірі 1 491,00 грн.

У листопаді 2022 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок та виплату щорічної разової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплаченої суми, проте їй було відмовлено.

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати їй як учаснику бойових дій у повному обсязі щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік, а тому просить позов задовольнити (а.с. 1-6, 19-23).

У відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , обґрунтовуючи свої заперечення наступним.

Центр є державною установою і підпорядковується Департаменту соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації. Визначення розміру щорічної разової грошової допомоги, виплата якої передбачена Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не належить до повноважень Центру.

Статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII встановлено, що учасникам бойових дій щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону фінансування витрат, пов`язаних з його реалізацією, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2022 року № 540 «Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» затверджено Порядок використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань.

Згідно Додатку до вказаного Порядку розмір щорічної разової грошової допомоги у 2022 році для учасників бойових дій становить 1 491,00 грн.

Враховуючи наведене, виплата позивачу грошової допомоги до 5 травня у 2022 році здійснена у належному розмір.

Посилається на постанову Верховного Суду від 1 грудня 2022 року по справі № 580/2869/22.

Просить відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог (а.с. 33-35).

Ухвалою суду від 28 лютого 2023 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із наявністю недоліків позовної заяви та надано позивачу строк для їх усунення шляхом надання суду уточненого адміністративного позову (а.с. 24).

7 березня 2023 року судом отримано від позивача уточнений адміністративний позов (а.с. 18-23).

Ухвалою суду від 10 березня 2023 року відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому порядку (без виклику сторін) (а.с. 24).

24 березня 2023 року судом отримано від відповідача відзив на позов та додаткові докази по справі (а.с. 28-31, 33-37).

6 квітня 2023 року судом отримано від позивача клопотання про зупинення провадження у справі (а.с. 32).

Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили постановою Верховного Суду у справі № 560/8064/22 (а.с. 38).

Ухвалою суду від 21 серпня 2023 року провадження у справі поновлено (а.с. 42).

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України згідно паспорта серії НОМЕР_1 від 6 квітня 2016 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10 березня 2021 року № 1601-: АДРЕСА_2 , є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від листопада 2016 року (а.с. 7-10, 12).

Відповідач, Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, , зареєстроване місцезнаходження: 36023, м. Полтава, вул. Ціолковського, буд. 47, є державною організацією (установою, закладом) та належним відповідачем у справі (а.с. 12).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, 13 червня 2022 року відповідачем для виплати ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, яка проходить службу в органах Національної поліції України, на спеціальний рахунок установи за місцем її служби було перераховано в якості щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік 1 491,00 грн (а.с. 31).

За поясненням позивача, вказані кошти були нею отримані (а.с. 1).

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою щодо перерахунку та виплати їй щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі п`яти мінімальних пенсій (а.с. 1, 11).

Листом від 17 листопада 2022 року (вих. № П-1434/9) Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавської області повідомив наступне.

Центр у своїй діяльності керується Конституцією України та Законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, інших центральних і місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань реалізації програм соціального захисту населення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2022 року № 540 «Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» затверджено Порядок використання у 2022 році коштів державного бюджету (Порядок), передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань.

Відповідно до Додатку до зазначеного Порядку розмір щорічної разової грошової допомоги у 2022 році для учасників бойових дій становить 1 491,00 грн.

Також у листі зазначено, що відповідно до пп. 41 п. 4 Положення про Міністерство соціальної політики саме зазначене міністерство організовує виплату до 5 травня разової грошової допомоги особам, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно із п. 2 Порядку головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми по виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є Міністерство соціальної політики, яке забезпечує перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій.

Виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік проведена відповідно до чинного законодавства шляхом зарахування 13 червня 2022 року коштів на спецрахунок установи за місцем проходження служби (а.с. 11).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не виплаті їй у належному розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій у 2022 році, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правовий статус ветеранів війни забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV).

Згідно із ч. 5 ст. 12 цього Закону щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 20 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» дану норму викладено в редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними зокрема положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу Внесення змін до деяких законодавчих актів України та пункту 3 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, на момент нарахування і виплати позивачу у 2022 році одноразової грошової допомоги діяла ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року, яка передбачала розмір щорічної грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових - п`ять мінімальних пенсій за віком.

Поряд із цим, законодавцем правовідносини щодо нарахування, виплати та розмірів одноразової грошової допомоги до 5 травня були з 1 січня 2015 року також врегульовані пунктом 26 розділу VI Бюджетного кодексу України, відповідно до якого норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, Кабінету Міністрів України були делеговані повноваження встановлювати розмір разової грошової допомоги до 5 травня.

На реалізацію приписів цієї норми закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»«, пунктом першим якої передбачено, що районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах, зокрема: учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1 390,00 грн.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року у справі 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України, окреме положення п. 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (Закон № 3551-ХІІ) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України зазначив, що встановлення пунктом 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Кодексу іншого, ніж у ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-ХІІ, законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні цих норм Кодексу та Закону № 3551-ХІІ, що суперечить принципу верховенства права, установленому ст. 8 Конституції України.

Частиною 2 ст. 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Разом із цим у 2022 році до Бюджетного кодексу України внесено нові зміни.

Так, відповідно до абз. 3 пп. 2 п. 22 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України Кабінет Міністрів України може приймати рішення щодо порядку застосування і розмірів державних соціальних стандартів та гарантій, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.

Отже, Держава в особі Верховної Ради України в умовах воєнного стану зазначеним законом надала можливість Кабінету Міністрів України змінити (звузити) обсяги та розміри щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

Вказане положення є чинними та неконституційним не визнавалося.

На виконання зазначених норм 7 травня 2022 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 540 «Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», якою затверджено Порядок використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань (далі - Порядок № 540).

Абзацами 1, 6 Додатку до Порядку № 540 визначено, що разова грошова допомога до 5 травня у 2022 році виплачується в таких розмірах: учасникам бойових дій […] - 1 491,00 грн.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин одночасно були чинними норми Порядку № 540 та ст. 12 Закону № 3551-ХІІ (у редакції Закону № 367-XIV), які по різному визначали розміри щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році.

При виборі та застосуванні норм права судом враховано правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 13 червня 2023 року у справі № 560/8064/22, згідно з якими не можуть бути застосовані нормативно-правові акти органів державної влади (зокрема, Бюджетний кодекс України та Порядок № 504), які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені Законом № 3551-ХІІ, оскільки вони є такими, що суперечать ст. 17 Основного Закону та спеціальному законодавству, яке регулює забезпечення державою соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України шляхом надання їм пільг і гарантій соціального захисту відповідно до законодавства, які є пріоритетними й мають безумовний характер, а мають бути застосовані саме положення ст. 13 Закону № 3551-XII, як спеціального законодавства, яке регулює спірні відносини та ухвалене з метою конкретизації приписів Конституції.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у 2022 році позивач мала право на грошову допомогу до 5 травня в редакції Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-ХІV, яка передбачала розмір цієї допомоги - п`ять мінімальних пенсій за віком.

Щодо посилань відповідача на постанову Верховного Суду від 1 грудня 2022 року по справі № 580/2869/22 щодо застосування положень ст. 13 Закону № 3551-ХІІ, ч. 2 ст. 20 Закону № 389-VІІІ, ч. 7 ст. 20 та абз. 3 пп. 2 п. 22 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України та Порядку № 540, суд зазначє, що, по-перше, у справі, що розглядається, йдеться про виплату разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій, тобто про застосування ст. 12 Закону № 3551-ХІІ, по-друге, у постанові від 13 червня 2023 року по справі № 560/8064/22 Верховний Суд відступив від висновків, наведених у постанові від 1 грудня 2022 року по справі № 580/2869/22, щодо застосування положень ст. 13 Закону № 3551-XII, ч. 2 ст. 20 Закону № 389-VІІІ, ч. 7 ст. 20 та абз. 3 пп. 2 п. 22 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та Порядку № 540 у подібних правовідносинах щодо нарахування та виплатити щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі, визначеному вказаним Порядком, та вказав, що Судом не можуть бути застосовані нормативно-правові акти органів державної влади, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, оскільки вони є такими, що суперечать ст. 17 Основного Закону та спеціальному законодавству, яке регулює забезпечення державою соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України шляхом надання їм пільг і гарантій соціального захисту відповідно до законодавства, а мають бути застосовані саме положення ст. 13 Закону № 3551-XII у редакції Закону України № 367-ХІV, згідно із якою щорічна разова грошова допомога до 5 травня для осіб з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни виплачується у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Враховуючи наведене, посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 1 грудня 2022 року по справі № 580/2869/22 судом відхиляються.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року (далі - Закон № 1058-IV) мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 28 вказаного Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, яким є закон України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно із ч. 4 ст. 28 Закону № 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Суд зауважує, що Закон № 1058-ІV є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком.

Разом із цим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію; у протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що при врегулюванні правовідносин щодо обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня застосуванню підлягає саме ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-ІV.

Зазначений висновок суду узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 січня 2021 року (справа № 440/2722/20).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 2 грудня 2021 року № 1928-ІХ установлено у 2022 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2022 року - 1 934,00 грн.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2022 році становить 9 670,00 грн (1 934,00 грн х 5).

Отже, відповідачем неправомірно було сплачено позивачу щорічну разову грошову допомогу як учаснику бойових дій у 2022 році в розмірі меншому, ніж передбачено ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», при цьому сума не сплаченої позивачу допомоги до 5 травня за 2022 рік становить 8 179,00 грн (9 670,00 грн - 1 491,00 грн).

Відповідно, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахуванні та виплаті їй щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком - підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача вказаної суми, суд зазначає таке.

Згідно із ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними (п. 3); прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (п. 6).

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Враховуючи наведене, керуючись приписами ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь недоплаченої частини грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком підлягають задоволенню шляхом стягнення із відповідача недоплаченої частини грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік в розмірі 8 179,00 грн.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» позивач є звільненою від сплати судового збору.

Згідно із ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому в силу вимог ст. 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 255, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області (, зареєстроване місцезнаходження: 36023, м. Полтава, вул. Ціолковського, буд. 47) про визнання дії протиправними та стягнення коштів - задовольнити.

Визнати протиправними дії Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахуванні та виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Стягнути з Центра по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області (, зареєстроване місцезнаходження: 36023, м. Полтава, вул. Ціолковського, буд. 47) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) частину разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік, розрахованої виходячи із розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, передбаченого ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням раніше виплачених сум, а саме - 8 179 (вісім тисяч сто сімдесят дев`ять) грн 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна