Справа № 300/1942/20
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2023-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 300/1942/20

адміністративне провадження № К/990/23451/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гімона М.М., Пасічник С.С.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2022 у справі №300/1942/20 за первісним позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

06.08.2020 Головне управління ДПС в Івано-Франківській області звернулось до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останньої податковий борг в сумі 101906,73грн.

27.11.2020 представник ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із зустрічним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.08.2019 № про збільшення ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання за платежем «мито на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами» на суму 21661,75грн та за штрафними фінансовими санкціями (штрафами) у розмірі 5415,44грн; від 15.08.2019 № про збільшення ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 47655,84грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 11913,96грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.01.2022, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2022, у задоволенні первісного позову Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 101906,73грн відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.08.2019 № та від 15.08.2019 № задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 05.08.2019 № всього в сумі 27077,19грн (у тому числі: за основним платежем в сумі 21661,75грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 5415,44грн) та від 15.08.2019 № всього в сумі 59569,80грн (у тому числі: за основним платежем в сумі 47655,84грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 11913,96грн).

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України 28.06.2023 звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2022 у справі №300/1942/20, ухвалити нову постанову, якою первісний позов контролюючого органну задовольнити й стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 101906,73грн, а у задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2023 у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Рибачук А.І. (головуючий суддя), судді: Стрелець Т.Г., Коваленко Н.В.

Ухвалою Верховного Суду від 10.07.2023 заяви суддів Рибачука А.І., Коваленко Н.В., Стрелець Т.Г. про самовідвід задоволено. Відведено суддів Рибачука А.І., Коваленко Н.В. та Стрелець Т.Г. від участі у розгляді справи №300/1942/20. Матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2022 у справі №300/1942/20 передано на повторний перерозподіл для визначення складу колегії суддів.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 13.07.2023 №1122/0/78 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №300/1942/20.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2023 визначено склад суду у даній справі: Олендер І.Я. - головуючий суддя, судді: Гімон М.М., Пасічник С.С..

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, скаржник при поданні касаційної скарги також порушив питання про поновлення строку на касаційне оскарження спірних у цій справі судових рішень. Обґрунтовуючи підстави, що зумовили пропуск визначеного законом такого процесуального строку на касаційне оскарження Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України вказало на факт неодноразового звернення з касаційною скаргою на спірні рішення у цій справі, які ухвалами Верховного Суду було повернуто заявнику.

У своїх доводах про поважність причин пропуску строку при поданні касаційної скарги скаржник також зазначив, що приведення касаційної скарги у відповідність до положень КАС України та дотримання процесуальних строків касаційного оскарження при первинному зверненні до Верховного Суду є безмовною підставою для поновлення пропущеного строку повторно поданої касаційної скарги та прийняття її до розгляду. Відповідач просив врахувати належну реалізацію ним права на касаційне оскарження та відсутність з боку контролюючого органу зловживання процесуальними правами, яке полягає у врахуванні зауважень викладених Верховним Судом в ухвалах про повернення раніше поданих ним касаційних скарг та звернення скаржника до суду з метою оскарження спірних у цій справі судових рішень.

Верховний Суд ухвалою від 20.07.2023 касаційну скаргу скаржника залишив без руху як таку, що подана без дотримання вимог статті 329 КАС України. Цією ж ухвалою суд визначив скаржнику строк, тривалістю у десять днів з дня отримання копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху, впродовж якого особа має право звернутися до суду та надати обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень у цій справі з долученням належних доказів на їх підтвердження.

Залишаючи подану контролюючим органом касаційну скаргу без руху Верховний Суд, врахувавши обставини справи, дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що скаржником пропущено строк з поважних причин, оскільки наведені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження доводи не є такими, що пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій з касаційного оскарження судових рішень.

Вказану ухвалу Верховного Суду вручено представнику заявника 25.07.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху, Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України до суду подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у цій справі, в якому скаржник наводить обґрунтування необхідності поновлення пропущеного ним з поважних причин строку та прийняття Верховним Судом касаційної скарги до розгляду.

Разом з тим, розглянувши клопотання контролюючого органу про поновлення строку на касаційне оскарження спірних судових рішень, Судом встановлено, що обґрунтовуючи поважність підстав пропуску строку на касаційне оскарження, скаржник зазначає причини попуску процесуального строку аналогічні тим, що були наведені контролюючим органом при поданні касаційної скарги, та які судом було визнано неповажними. Інших умотивованих доводів, які б підтверджували поважність підстав пропуску строку касаційного оскарження Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України не наводить; доказів не надає.

У своєму клопотанні скаржник повторно вказує, що дотримання ним процесуальних строків касаційного оскарження при первинному зверненні до Верховного Суду та наведення обґрунтованих підстав касаційного оскарження судових рішень є достатнім для відкриття провадження у справі та є безмовною підставою для поновлення пропущеного строку поданої ним касаційної скарги. Відповідач повторно наголошує на належну реалізацію ним права на касаційне оскарження та відсутність з боку контролюючого органу зловживання процесуальними правами, яке полягає у врахуванні зауважень викладених Верховним Судом в ухвалах про повернення раніше поданих касаційних скарг заявнику та систематичному зверненні до суду з метою оскарження спірних у цій справі судових рішень, право на яке суд касаційної інстанції визначив постановляючи ухвали про повернення раніше поданих касаційних скарг заявнику.

Так, статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

У той же час, Верховний Суд звертає увагу, що з урахуванням приписів статті 44 КАС України всі учасники справи мають однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків, а тому маючи намір добросовісної реалізації належного особі права на касаційне оскарження судового рішення, скаржник повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Так, керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень з`ясовано, що постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2022 у справі №300/1942/20 була прийнята у відкритому судовому засіданні за участю представника відповідача. Повне судове рішення складено було 05.10.2022.

Судом також встановлено, що Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України зверталось до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою у справі №300/1942/20 шість разів. Кожну з поданих відповідачем касаційних скарг Верховний Суд ухвалами від 14.11.2022, від 11.01.2023, від 31.01.2023, від 06.03.2023, від 24.04.2023 та від 30.05.2023 повертав скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України як таку, що не містила належного викладення підстави (підстав) для касаційного оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2022 у справі №300/1942/20, обов`язок зазначення яких передбачено частиною четвертою статті 328 КАС України. При цьому, у кожній зі своїх ухвал суд касаційної інстанції послідовно зазначав про незмістовність наведеного скаржником обґрунтування підстав для касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України, роз`яснював скаржнику вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги, яким така має відповідати при викладенні підстав касаційного оскарження судових рішень, і у випадку подання касаційної скарги на підставі пунктів 1-4 частини четвертої статті 328, частин другої та третьої статті 353 цього Кодексу та вказував про наявність у особи права на повторне звернення до суду з касаційною скаргою після повернення такої заявнику.

Таким чином, Верховний Суд вважає, що систематичне недотримання скаржником при зверненні до суду з касаційною скаргою, зокрема, положень статей 328, 330 КАС України щодо належного обґрунтування підстав передбачених цим Кодексом для оскарження судових рішень у касаційному порядку не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну та не надає особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною першою статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями, і для його виконання процесуальний закон встановлює достатній строк - тридцять днів з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення (з дня отримання копії судового рішення).

Суд, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Верховний Суд звертає увагу, що при вирішенні питання про поновлення строку касаційного оскарження, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого статтею 329 КАС України строку касаційного оскарження до дати звернення з касаційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої касаційної скарги/відмови у відкритті касаційного провадження за вперше поданою касаційною скаргою до дати повторного звернення з касаційною скаргою і так далі.

Натомість, у клопотанні, надісланому скаржником на виконання вимог ухвали від 20.07.2023, останнім так і не зазначено обставин, які позбавляли його можливості привести свою касаційну скаргу у відповідність пункту 4 частини другої статті 330 КАС України та подати касаційну скаргу з дотриманням визначеного КАС України процесуального строку на касаційне оскарження, з урахуванням того, що подаючи касаційну скаргу всьоме, скаржник так і не виправив недоліків, які стали підставою для повернення попередніх касаційних скарг заявнику, про що зазначав суд касаційної інстанції залишаючи 20.07.2023 подану скаржником касаційну скаргу без руху, що в свою чергу свідчить про формальне ставлення скаржника до оформлення касаційної скарги та ігнорування ним роз`яснень, наданих Верховним Судом.

Крім того, Верховний Суд наголошує, з моменту отримання скаржником копії ухвали Верховного Суду про повернення вперше поданої касаційної скарги заявнику (21.11.2022) і до моменту чергового звернення (28.06.2023) сплинув строк у понад сім місяців, однак, у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, належного обґрунтування причин такої тривалості реалізації права на звернення до суду скаржник так і не зазначає. Враховуючи, що при поданні касаційної скарги вдруге, втретє, вчетверте, вп`яте та вшосте так і не було усунуто недоліків касаційної скарги, які стали підставою для її повернення вперше, Суд вважає, що відсутні підстави для визнання такого проміжку часу розумним і об`єктивно необхідним для належного оформлення касаційної скарги з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Посилання скаржника на обставини пов`язані з регулярним поданням касаційної скарги у цій справі, недостатні для підтвердження поважності причин пропуску строку, адже скаржник, маючи намір реалізації наданого йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх процесуальних обов`язків, зокрема, й стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Державні органи є рівними перед законом і судом, поряд з іншими учасниками справи, та зобов`язані діяти вчасно та в належний спосіб, в тому числі при оскарженні судових рішень в апеляційному/касаційному порядку, та не можуть зловживати наданими їм процесуальними правами.

Натомість обставини, на які посилається скаржник, є суб`єктивними та пов`язані виключно з неналежною організацією роботи Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України.

Усталеною є позиція Верховного Суду, що питання оцінки поважності причин пропуску строку через невиконання суб`єктом владних повноважень вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру і не надають такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судових рішень.

Ураховуючи обставини справи, зазначені скаржником причини пропуску строку на касаційне оскарження не визнаються Судом поважними, оскільки вони не є такими, що не залежали від волевиявлення особи, що оскаржує судові рішення, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Сукупність цих обставин свідчить виключно про те, що Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України допустило необґрунтовані зволікання щодо реалізації свого права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням вимог КАС України.

На переконання Суду, зазначені скаржником у клопотанні щодо поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження доводи свідчить виключно про намагання скаржника домогтися безпідставного поновлення судом строку на касаційне оскарження та нівелювання принципом правової визначеності.

Суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на касаційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КАС України. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З урахуванням вищевикладеного, Верховний Суд не вбачає підстав для визнання, зазначених скаржником у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 333 КАС України, Суд -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України про поновлення строку касаційного оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2022 у справі №300/1942/20.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2022 у справі №300/1942/20 за первісним позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді І.Я. Олендер

М.М. Гімон

С.С. Пасічник