Справа № 159/3929/23
Суддя: Панасюк С. Л.
Дата ухвалення: 2023-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/3929/23
Провадження № 2-а/159/64/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 рокум.Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Панасюка С.Л.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 11.07.2023, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. Крім того, просить скасувати постанову відповідача від 11.07.2023 про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 425 грн. Позивач стверджує, що він не був зобов`язаний надавати поліцейському посвідчення водія, оскільки поліцейський спочатку повинен був надати йому докази порушення правил дорожнього руху і лише після надання цих доказів у нього виникає обов`язок надати посвідчення водія. Позивач стверджує, що стояв на місці паркування автомобілів біля магазину, а тому не зобов`язаний був включати аварійну сигналізацію. Позивач стверджує, що поліцейський порушив процедуру розгляду, зокрема не назвав себе і не роз`яснив йому права.

Відповідач стверджує, що постанови, які позивач оскаржує, винесені законно і з дотриманням процедури. Просить у позові відмовити.

В позові слід відмовити повністю.

Позивач постановою від 11.07.23 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 11.07.2023, о 19 год. 43 хв., в м. Ковель, вул. Сагайдачного, 60, рухався автомобілем марки «SKODA SUPERB», д.н.з. НОМЕР_1 , після зупинки на вимогу поліцейського не пред`явив йому для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, страховий поліс, чим порушив п.2.4а ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, за що на нього був накладений штраф у розмірі 425 грн.

Позивач постановою від 11.07.23 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 11.07.2023, о 19 год. 53 хв., в м. Ковель, вул. Сагайдачного, 10Б, після зупинки на вимогу поліцейського його автомобіля марки «SKODA SUPERB», д.н.з. НОМЕР_1 , не увімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив п.9.9 б ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КУпАП, за що до нього було застосоване попередження.

Згідно ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій має право:

«знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи»

Згідно ст.35 Закону України «Про Національну поліцію»:

«1. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

3. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.»

Згідно п.2.1, п.2.4, пп.б п.9.9 Правил дорожнього руху:

«Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб;

ґ) чинний страховий поліс;

2.4. На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1»

9.9. Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена:

б) у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар;»

Сторони надали суду відеозапис свого спілкування з приводу протоколів про адміністративне правопорушення, які оскаржені.

Згадане спілкування було досить тривалим і насиченим, сторони відстоювали свою позицію і неодноразово повторювали її одне одному, без жодної надії досягти взаєморозуміння.

Позиція позивача зводилася до того, що поліцейський має не лише пояснити причину зупинки, а і надати докази порушення ним правил дорожнього руху. Тобто, на думку позивача алгоритм наступний:

поліцейський повідомляє водія, де, як і коли було порушення правил дорожнього руху, далі поліцейський надає водію докази порушення і лише після цього у водія виникає обов`язок надати поліцейському посвідчення водія.

Насправді, як видно з наведених вище правових норм, алгоритм дій є таким:

поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс, на вимогу поліцейського водій повинен пред`явити для перевірки документи, зазначені вище.

Закон покладає на поліцейського обов`язок поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки. Поліцейський детально і неодноразово інформував позивача про причину зупинки, більше того, сторони вели між собою тривалі дискусії щодо того, було порушення правил дорожнього руху, чи не було. Наступним кроком позивача мало бути пред`явлення ним посвідчення водія поліцейському під страхом адміністративної відповідальності за відмову це зробити. Натомість, позивач вигадав не передбачену законом підставу для відмови надати посвідчення водія став вимагати у поліцейського докази порушення правил дорожнього руху, а оскільки поліцейський, на його думку, ці докази не надав, значить посвідчення водія можна йому не давати.

Така позиція позивача не ґрунтується на законі і є невірною.

Після зупинки транспортного засобу поліцейський називає себе, інформує про причину зупинки (інформує, а не доводить). Далі проводить свого роду «слідство» з`ясування обставин порушення правил дорожнього руху, яке може завершитись складанням протоколу про адміністративне правопорушення (аналог обвинувального акту), а може цим і не завершитись: поліцейський може прийти до висновку про відсутність підстав для складання протоколу, обмежитись усним зауваженням, тощо. Для проведення з`ясування-«слідства» поліцейському, перш за все, потрібно встановити особу водія і перевірити документи на автомобіль, з тим щоб знати, з ким він розмовляє. Позивач не вправі був перешкоджати поліцейському, який назвав себе і поінформував про причину зупинки, це зробити.

Те, що поліцейський не склав протокол про порушення правил дорожнього руху, яке стало причиною зупинки, не виправдовує позивача і не скасовує його обов`язок надати посвідчення водія. По наслідках з`ясування-«слідства» щодо порушення правил дорожнього руху поліцейський міг і не скласти протокол, в тому числі і вислухавши доводи позивача, однак поліцейський вправі відреагувати і скласти протокол у відповідь на відмову позивача надати посвідчення водія, що перешкоджає поліцейському встановити особу водія необхідної для з`ясування-«слідства» дії. Будь-які процедурні питання починаються з встановлення осіб учасників процедури, це є звичайною практикою. Закон подбав про те, щоб учасники процедури не могли ухилитися від встановлення їх осіб: поліцейський зобов`язаний назвати себе, а водій себе, після чого розпочинається процедура. Позивач ухилився від цього, вигадавши не передбачений законом привід, за що обґрунтовано був притягнутий до адміністративної відповідальності. Дії відповідача законні.

З наданого відповідачем відеозапису також видно, що позивач зупинився саме на вимогу поліцейського, а не з власної волі, на парковку біля магазину, як він стверджує. Це видно і з оточення місця зупинки, і розташування автомобіля, і з тієї обставини, що позивач знаходиться за кермом і пристебнутий ременем безпеки.

За таких обставин позивач зобов`язаний був ввімкнути аварійну світлову сигналізацію, не зробив цього, за що був попереджений. Дії відповідача законні.

Щодо тверджень позивача про порушення поліцейським процедури розгляду, то вони спростовуються тими ж відеозаписами, в тому числі і відеозаписом, наданим самим позивачем. Поліцейський назвав себе, попри твердження позивача. Позивачу були роз`яснені права і його поведінка під час спілкування з поліцейським підтверджує, що він ці права розумів.

Поліцейський проявив терпіння і намагався неодноразово роз`яснити позивачу його помилки у розумінні закону і попередити про наслідки його неправомірних дій, зокрема щодо відмови надати посвідчення водія.

Процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення була дотримана в тій мірі, коли не виникає жодного розумного сумніву в висновках поліцейського про винуватість позивача у вчиненні адміністративних правопорушень.

Позивач, як видно з відеозапису, не заявляв клопотань у тому вигляді як вони мають бути заявлені, в тому числі і клопотання про відкладення розгляду справи.

Постанова, яку оспорює позивач, містить усі мінімально необхідні реквізити для того щоб бути залишеною в силі.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Керуючись ст.5, 6, 7, 8, 9, 19, 77, 211, 241, 242, 245, 246, 286 КАС України, на підставі ст.245, 251, 280 КУпАП

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушеннявідмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:С. Л. Панасюк