Справа № 640/19324/22
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2023 року № 640/19324/22

Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління державної охорони України до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Управління державної охорони України з позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 17.10.2022 у виконавчому провадженні ВП №70084635 про стягнення виконавчого збору.

Окружним адміністративним судом м. Києва відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

На виконання положень п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-ІХ, адміністративну справу було передано до Київського окружного адміністративного суду за належністю.

Матеріали справи отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Перепелиці А.М.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 прийнято до провадження адміністративну справу та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність прийнятої державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору, з огляду на обставини фактичного виконання позивачем вимог виконавчого документу на підставі якого було відкрито відповідне виконавче провадження.

Керуючись викладеними вище аргументами та доводами представник позивача просив суд задовольнити позовні вимог та визнати протиправним оскаржувану постанову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та зокрема, але не виключно запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

На день розгляду справи по суті відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), щодо надання відзиву на позовну заяву (відзив), інших заяв по суті справи чи клопотань до суду не надходило.

Таким чином, керуючись положеннями ч.6 ст.162 КАС України, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 12.11.2021, за результатами розгляду адміністративної справи №640/13574/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної охорони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, Окружним адміністративним судом м. Києва ухвалено рішення, у резолютивній частині якого суд вирішив адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково: визнати протиправними дії Управління державної охорони України щодо відмови у зарахуванні пільгової вислуги років підполковника ОСОБА_1 , звільненого на підставі наказу Управління державної охорони України від 02.02.2015 №13-ос до його календарної вислуги років; зобов`язати Управління здійснити підполковнику ОСОБА_1 , звільненому на підставі наказу Управління державної охорони України від 02.02.2015 №13-ос, перерахунок та зарахувати відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу років ОСОБА_1 в пільговому обчисленні.

За результатами розгляду апеляційної скарги Управління державної охорони України на вказане рішення, Шостим апеляційним адміністративним судом 12.07.2022 прийнято постанову, у резолютивній частині якої суд апеляційної інстанції постановив апеляційну скаргу Управління державної охорони України залишити без задоволення, а рішення від 12.11.2021 без змін. 12.07.2022 рішення від 12.11.2021 набрало законної сили.

На підставі вказаних обставин, 05.07.2022, з метою виконання рішення від 12.11.2021, Департаментом кадрового забезпечення Управління державної охорони України направлено лист від 05.07.2022 №2/6-1494 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та подання від 05.07.2022 №2/6-1493 про призначення пенсії ОСОБА_1 , направлення якого підтверджується належним чином засвідченою копією реєстру №57 від 06.07.2022.

26.10.2022 до позивача надійшло три листа від 17.10.2022 №20.1/B-7/70084635 головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислава Сергійовича, якими надіслано постанови від 17.10.2022 у виконавчому провадженні ВП №70084635 про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.

Зокрема, одним із вказаних листів від 17.10.2022 №20.1/B-7/70084635 до Управління державної охорони України надіслано постанову головного державного виконавця Берегових В.С. від 17.10.2022 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП №70084635, у пункті 1 резолютивної частини якої постановлено стягнути з боржника Управління державної охорони України виконавчий збір у розмірі 26 800,00 грн.

За результатами опрацювання постанов головного державного виконавця Берегових В.С. від 17.10.2022 у виконавчому провадженні ВП №70084635 про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору, Управління державної охорони України листом від 27.10.2022 №2/19-823 повідомлено Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про необхідність вжиття заходів щодо закінчення ВП №70084635 від 17.10.2022 у зв`язку з тим, що рішення від 12.11.2021 у справі №640/13574/21 виконано у добровільному порядку.

Разом з тим, 03.11.2022 головним державним виконавцем Берегових В.C. постановлено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №70084635.

Втім, Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при прийнятті постанови про закінченні виконавчого провадження не було вжито заходів щодо припинення стягнення з Позивача виконавчого збору та не скасовано постанову про стягнення виконавчого збору.

Не погоджуючись з прийнятою виконавчим органом постановою позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон України №1404-VIII).

У ч.1 ст.1 Закону України №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 Закону України №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно зі ст.10 Закону України №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст.13 Закону України №1404-VIII).

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами 1 та 5 ст.26 Закону України №1404-VIII передбачено, що за заявою стягувача виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону.

Відповідно до ч.1, 2, 4, 5 ст.27 Закону України №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2020 у справі №2540/3203/18 та у постанові Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №640/8425/19.

Досліджуючи матеріали справи, суд вважає за необхідне звернути увагу, що виконання Боржником (Позивачем) покладених на нього зобов`язань рішенням суду у справі №640/13574/21 було розпочато 05.07.2022 (дата подання про призначення пенсії ОСОБА_1 ), тобто до отримання ним копії постанови державного виконавця про відкриття відповідного виконавчого провадження, та на момент одержання такої постанови - вже завершено.

Тобто, фактично судове рішення у вказаній справі виконано позивачем добровільно і державним виконавцем не було вжито жодних заходів для забезпечення його примусового виконання.

Отже, виходячи з встановлених обставин, суд приходить до висновку, що в конкретній спірній ситуації відсутнє тривале та безпідставне затягування виконання Боржником рішення суду та/або його умисне невиконання за відсутності поважних причин після відкриття відповідного виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх та необхідних підстав для стягнення з позивача виконавчого збору.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, суд також враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності своєї бездіяльності та прийнятих рішень.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір в сумі 2 481,00 грн, тому ці витрати, враховуючи задоволення позову, слід присудити на користь позивача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Управління державної охорони України до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 17.10.2022 у виконавчому провадженні ВП №70084635 про стягнення виконавчого збору.

Стягнути на користь Управління державної охорони України (адреса: 01024, місто Київ, вулиця Богомольця, будинок 8, ) судовий збір в сумі 2 481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (адреса: 01001, місто Київ, вулиця Городецького, будинок 13, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.