Справа № 360/666/23
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2023-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

23 серпня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/666/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.03.2018 по 03.02.2019 включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 3967,56 грн на місяць у загальній сумі 44135,43 грн за період з 01.03.2018 по 03.02.2019 включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач з 03.02.2009 по 03.02.2019 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Проте у період проходження військової служби йому не у повному розмірі виплачувалась індексація грошового забезпечення у період з 01.12.2015 по 03.02.2019.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 у справі №360/532/21 зобов`язано відповідача провести перерахунок і доплату індексації грошового забезпечення на користь позивача за період з 01.12.2015 по 03.02.2019 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 03.02.2019 - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

26.08.2021 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 у справі №360/532/21 військовою частиною НОМЕР_1 виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року у сумі 58045,11 грн.

Для виконання рішення суду у частині виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 03.02.2019 із застосуванням базового місяця березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 позивачем отримано виконавчий лист, який направлено до ВПВР УЗПВР у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 05.10.2021 відкрито виконавче провадження №66988037, код доступу 342Д8БГ5973В.

З метою виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 у справі №360/532/21 представником позивача 26.03.2023 подано скаргу на урядову гарячу лінію, у відповідь на яку відповідачем надано лист від 04.04.2023 вих. №14/2350-23-Вих та зазначено, що рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі №360/532/21 виконано у повному обсязі.

Проте, починаючи з 01.03.2018 відповідачем не встановлено позивачу фіксований розмір індексації та не виплачено індексацію-різницю грошового забезпечення.

Так, при розгляді справи №360/532/21 питання правильності обрахунку індексації - різниці грошового забезпечення (фіксованої величини) у грошовому еквіваленті в період з 01.03.2018 по 03.02.2019, розмір підвищення грошового доходу позивача внаслідок підвищення посадових окладів судом не досліджувався, дане питання визнано передчасним, оскільки відповідачем ще не було виплачено індексацію грошового забезпечення за лютий 2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року. Відтак державний виконавець позбавлений можливості контролювати правильність виплаченої суми індексації.

За період з 01.03.2018 по 03.02.2019 відповідачем виплачено тільки поточну індексацію грошового забезпечення у загальній сумі 82,60 грн, яка виникла внаслідок перевищення порогу для проведення індексації в 103%. Позивачем не оскаржується порядок розрахунку поточної індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 03.02.2019, яка виникла внаслідок перевищення порогу для проведення індексації в 103% у сумі 82,60 грн.

Проте відповідачем в порушення абзаців 4, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" не виплачено на користь позивача індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 03.02.2019 - 3967,56 грн на місяць на загальну суму 44135,43 грн, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 03 травня 2023 року у справі №160/10790/22, від 12 квітня 2023 року у справі №560/13302/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 26.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 27.07.2023 повернуто без розгляду заяву представника військової частини НОМЕР_1 про залишення без розгляду позовної заяви Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Від відповідача 25.07.2023 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач проходив дійсну військову службу в лавах Державної прикордонної служби України та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (від 01 лютого 2019 року №36-ОС, звільненого з військової служби в запас наказом начальника загону від 03 січня 2019 року №2-ос за пп. "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, остаточною датою проходження служби є 03.02.2019.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 у справі №360/532/21 зобов`язано відповідача провести перерахунок і доплату індексації грошового забезпечення на користь позивача за період з 01.12.2015 по 03.02.2019 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 03.02.2019 - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

На думку відповідача, представник позивача в своєму позові намагається ввести в оману суд зазначаючи, що відповідач не виконав повністю рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 у справі №360/532/21, а лише здійснив нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 03.02.2019.

Так, на виконання вказаного рішення позивачу було здійснено нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 03.02.2019 із застосуванням базового місяця 2008 та за період з 01.03.2018 по 03.02.2019 з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Той факт, що нарахування суми індексації грошового забезпечення, які провів відповідач не відповідають очікуванням представника позивача не означає, що відповідач не виконав рішення суду або не вірно провів розрахунок індексації грошового забезпечення.

Відповідно до довідки №291-М від 15.07.2023 позивачу нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за період за період з 01.12.2015 по 03.02.2019 із застосуванням базового місяця 2008 та за період з 01.03.2018 по 03.02.2019 з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 у розмірі 96793,78 грн. (24243,12 грн - самостійно, 72468,06 грн - на виконання рішення суду).

Відповідно до розрахункового листа від 15.07.2023 №292-М позивачу перерахована індексація грошового забезпечення 58336,79 грн (без ПДФО 13044,25 та військового збору 1087,02 грн).

Згідно офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України індекс споживчих цін (індекс інфляції) в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року 100,0%, в червні 2018 року 100,0%, в липні 2018 року 99,3%, в серпні 2018 року 100,0%, в вересні 2018 року 101,9%, в жовтні 2018 року 101,7%.

Отже, лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% (100,8% * 100,0% * 100,0% * 99,3% * 100,0% * 101,9% * 101,7% * 100) перевищено. Оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, то індексацію необхідно проводити з грудня 2018 року (п.1-1 Порядку №1078). Відповідні нарахування індексації грошового забезпечення позивач отримував разом з грошовим забезпеченням, про що свідчать картки грошового забезпечення за 2018 - 2019 роки.

Щодо змін у грошовому забезпеченні відповідач зазначив таке.

Представник позивача в позові наводить власне порівняння грошового забезпечення за лютий 2018 року та березень 2018 року та зараховує до лютого 2018 року складові, які не відносяться до складу грошового забезпечення тим самим, штучно збільшуючи грошове забезпечення за лютий 2018 року у порівняння з грошовим забезпеченням за березень 2018 року.

Для того щоб прослідкувати відповідні зміни в грошовому забезпеченні необхідно проаналізувати, на які саме виплати набув право позивач за час проходження служби окремо за лютий 2018 року та окремо за березень 2018 року.

Із картки грошового забезпечення за 2018 рік вбачається:

лютий 2018 року - посадовий оклад 645,00 грн, оклад за військове звання 55,00 грн, надбавка за вислугу років 167,50 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань 867,50 грн, надбавка за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя 96,75 грн, премія 3225,00 грн, всього 5056,75 грн;

березень 2018 року - посадовий оклад 2820,00 грн, оклад за військове звання 880,00 грн, надбавка за вислугу років 1295,00 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань 0,00 грн, надбавка за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя 0,00 грн, премія 3355,80 грн, всього 8350,80 грн.

Різниця: 8350,80 -5056,75 =3294,05 грн.

Таким чином, сума індексації грошового забезпечення в лютому 2018 року (з урахуванням рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 у справі №360/532/21) складала 4258,75 грн, різниця - 3294,05 грн, відповідно сума фіксованої індексації - 964,70 грн, про що свідчить долучений розрахунок індексації 290-М від 15.07.2023.

Що стосується щомісячної додаткової грошової винагороди зауважив, що в архівній відомості за 2018 рік відображена виплата щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 3001,05 грн, яка була фактично здійснена позивачу в лютому 2018 року за січень 2018 року.

Нормативне обґрунтування такого порядку виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбачене пунктом 6 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 №73 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 року за №217/28347), який містить положення, що «винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби».

Проте, пунктом 8 Інструкції № 73 встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Таким чином, нарахована та виплачена в березні 2018 року (за лютий 2018 року) щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 50,57 грн, на думку відповідача, не може бути включена до складу грошового забезпечення. Крім того, вказана додаткова винагорода з березня 2018 року (з моменту застосування Постанови КМУ № 704) не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки втратила чинність на підставі Постанови КМУ № 704.

Що стосується «бойового чергування» зазначив, що відповідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 25.06.2018 за № 558, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 3 розділу ІV Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 25.06.2018 за № 558, винагорода за бойове чергування (бойову службу) виплачується лише військовослужбовцям, які входять за розрахунком до складу прикордонних нарядів. Винагорода за бойове чергування (бойову службу) виплачується за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказів відповідного начальника (командира) органу Держприкордонслужби. Підставою для видання наказу є рапорти відповідних начальників (командирів) підрозділів, у яких зазначаються посада, прізвище та ініціали військовослужбовців, які залучалися до несення бойового чергування (бойової служби), кількість чергувань (вилітів) та загальний відсоток для встановлення розміру винагороди.

Таким чином, винагорода за бойове чергування виплачується у разі, якщо військовослужбовець заступає в добовий наряд. Вказана винагорода не має постійного характеру, тому не може бути включена до складу грошового забезпечення.

Що стосується «компенсації харчування», вона нараховується у разі не можливості готувати гарячу їжу або особливості несення служби не дають змоги організувати її своєчасну та повну видачу, забезпечується загальновійськовими наборами сухих продуктів. При цьому термін такого харчування не повинен перевищувати більше трьох діб підряд.

Оскільки позивач не був забезпечений своєчасною гарячою їжею або набором сухих продуктів, йому була нарахована та виплачена грошова компенсація за харчування лише за дні не можливості забезпечення їжею, тому вказана компенсація не може бути включена до складу грошового забезпечення.

Відповідач звертає увагу суду, що представником позивача не включено до грошового забезпечення допомогу на оздоровлення, яка виплачена у березні 2018 року у розмірі 5056,75 грн, оскільки представник позивача розуміє, що включення вказаної допомоги збільшить суму грошового забезпечення і при обрахунку індексації грошового забезпечення та порівняння грошових забезпечень за лютий 2018 та березень 2018 індексація - різниця не виникне.

З урахування викладеного, відповідач зазначає, що позивачу на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 у справі №360/532/21 була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в повному обсязі, про що також свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 21.10.2021 ВП № 66988037. А цей позов повністю спрямований на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.03.2021, оскільки очікування представника позивача по відношенню до отриманих коштів не виправдались.

Що стосується вимог про нарахування та виплату індексації з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, відповідач зазначив таке.

Виплата щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат здійснюється при виплаті такого грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат. Тому на даний час відсутній спір щодо виплати компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку № 44. У зв`язку із чим, позовна вимога про зобов`язання відповідача виплатити компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44 не може бути задоволена.

На підставі вищенаведеного, відповідач просить суд у задоволені адміністративного позову Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є учасником бойових дій, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 30.04.2015.

Позивач проходив військову службу в Державній прикордонній службі України з 29.12.2014 та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України від 01 лютого 2019 року №36-ОС, позивача звільнено з військової служби в запас наказом начальника загону від 03 січня 2019 року №2-ос за пп. "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 03.02.2019.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 у справі №360/532/21, яке набрало законної сили 01.07.2021, адміністративний позов ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.12.2015 по 03.02.2019 включно; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок і доплату індексації грошового забезпечення на користь ОСОБА_2 за період з 01.12.2015 по 03.02.2019 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 03.02.2019 - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Постановою державного виконавця від 29.10.2021 виконавче провадження №66988037 з примусового виконання виконавчого листа № 360/532/21, виданого 12.08.2021 Луганським окружним адміністративним судом про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок і доплату індексації грошового забезпечення на користь ОСОБА_2 за період з 01.12.2015 по 03.02.2019 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 03.02.2019 - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, закінчено, оскільки рішення суду виконано фактично у повному обсязі.

Відповідно до довідки - розрахунку індексації №291-М від 15.07.2023 позивачу нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за період за період з 01.12.2015 по 03.02.2019 із застосуванням базового місяця січень 2008 року та за період з 01.03.2018 по 03.02.2019 з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 у розмірі 96793,78 грн. (24243,12 грн - у січні 2021 року, 72468,06 грн - у серпні 2021 року).

Відповідно до розрахункового листа за серпень 2021 року від 15.07.2023 №292-М, позивачу перерахована індексація грошового забезпечення в сумі 58336,79 грн (без ПДФО 13044,25 та військового збору 1087,02 грн).

Згідно з розрахунком індексації №290-М від 15.07.2023, який надано відповідачем, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 ПКМУ від 17.07.2003 № 1078 вбачається, що грошове забезпечення позивача станом на 28.02.2018 становило 5056,75 грн (посадовий оклад - 645,00 грн, оклад за військове звання - 55,00 грн, надбавка за вислугу років - 167,50 грн, преміювання - 3225,00 грн, набавка за ОУС - ризик для життя - 96,75 грн, надбавка ОПЗ (ВОВЗ) -867,50 грн), а станом на 01.03.2018 - 8350,80 грн (посадовий оклад - 2820,00 грн, оклад за військове звання - 880,00 грн, надбавка за вислугу років - 1295,00 грн, преміювання - 3355,80 грн). Згідно вказаної довідки різниця грошового забезпечення станом на 01.03.2018 складає 3294,05 грн, сума індексації - 4258,72 грн, фіксована індексація - 964,70 грн.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не виплаті на користь позивача індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 03.02.2019 - 3967,56 грн на місяць в загальній сумі 44135,43 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», відповідно до статті 1 якого індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що у разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення регулюються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078), відповідно до пункту 1-1 якого обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06.02.2003 № 491 -IV.

У той же час, Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу «поточної» та «індексації-різниці».

Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.

У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.

Щодо поточної індексації, то право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку № 1078).

Нарахування позивачу поточної індексації у період проходження ним служби з 1 березня 2018 року по 03 лютого 2019 року не є спірним.

Щодо «фіксованої» суми індексації, то слід зазначити, що Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» і Порядок № 1078 такого поняття не містять.

Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Проте постановою Уряду № 1013 від 9 грудня 2015 року цей Додаток був викладений у новій редакції і з 1 грудня 2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку № 1078, поняття фіксованої суми індексації не вказується.

З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не) нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

З урахуванням того, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23 березня 2023 року по справі № 400/3826/21, від 29 березня 2023 року по справі № 380/5493/21, від 6 квітня 2023 року по справі № 420/11424/21, від 20 квітня 2023 року по справі № 320/8554/21, від 06 липня 2023 року по справі № 560/6682/22.

З матеріалів справи убачається, що відповідач не нараховував і не виплачував позивачу індексацію - різницю у спірний період.

З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Отже, для вірного вирішення справи, необхідно підтвердити чи спростувати доводи позивача про те, що він має право на отримання щомісячної індексації-різниці за період з 1 березня 2018 року по 03 лютого 2019 року і, що це право порушив відповідач.

Верховний Суд у вищезазначених справах дійшов висновку, що для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити:

- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);

- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Відповідно до архівної відомості № 4 з січня по грудень 2018 року грошове забезпечення позивача становило:

лютий 2018 року : посадовий оклад - 645,00 грн; оклад за військове звання - 55,00 грн; надбавка за вислугу років - 167,50 грн; матеріальна допомога - 645,00 грн; преміювання - 3225,00 грн; винагорода ПКМУ 889 - 3001,05 грн; винагорода за бойове чергування - 32,25 грн; надбавка за КХ (компенсація харчування) - 70,48 грн; надбавка за особливі умови службу - 96,75 грн; надбавка за виконання особливо важливих завдань - 867,50 грн; винагорода 2 (лінія) - 4500,00 грн;

березень 2018 року: посадовий оклад - 2820,00 грн; оклад за військове звання - 880,00 грн; надбавка за вислугу років - 1295,00 грн; допомога на оздоровлення - 5056,75 грн; преміювання - 3355,80 грн; щомісячна додаткова грошова винагорода - 50,57 грн; винагорода за бойове чергування - 32,25 грн; надбавка за КХ (компенсація харчування)- 222,50 грн; винагорода 2 (лінія) - 4500,00 грн.

Згідно з розрахунком індексації №290-М від 15.07.2023 з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови КМУ від 17.07.2003 № 1078 вбачається, що грошове забезпечення позивача станом на 28.02.2018 становило 5056,75 грн (посадовий оклад - 645,00 грн, оклад за військове звання - 55,00 грн, надбавка за вислугу років - 167,50 грн, преміювання - 3225,00 грн, набавка за ОУС - ризик для життя - 96,75 грн, надбавка ОПЗ (ВОВЗ) -867,50 грн), а станом на 01.03.2018 - 8350,80 грн (посадовий оклад - 2820,00 грн, оклад за військове звання - 880,00 грн, надбавка за вислугу років - 1295,00 грн, преміювання - 3355,80 грн).

Згідно вказаної довідки різниця грошового забезпечення станом на 01.03.2018 складає 3294,05 грн, сума індексації - 4258,72 грн, фіксована індексація - 964,70 грн.

Позивачем та відповідачем надано різні розрахунки щодо визначення складових грошового забезпечення позивача та відповідно загальної суми грошового забезпечення.

Відповідач обраховує грошове забезпечення включаючи: посадовий оклад; оклад за військове звання; надбавку за вислугу років; преміювання; надбавку за ОУС - ризик для життя; надбавку ОПЗ (ВОВЗ).

Тоді як позивач обраховує грошове забезпечення включаючи: посадовий оклад; оклад за військове звання; надбавку за вислугу років; преміювання; щомісячну додаткову грошову винагороду; винагороду за бойове чергування; надбавку за компенсацію харчування; надбавку за особливі умови служби; надбавку за виконання особливо важливих завдань.

Отже, відповідач не погоджується з обрахунком позивача в частині включення до складових грошового забезпечення винагороди ПКМУ 889, винагороди за бойове чергування та надбавки за компенсацію харчування.

Відповідно до пунктів 2,4 Порядку № 1078 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового i начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 25.06.2018 за № 558, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно п.1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 (чинної станом на лютий, березень 2018 року), грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.

Отже, до грошового забезпечення військовослужбовця входять посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідач зазначає щодо неможливості зарахування до грошового забезпечення позивача щомісячної додаткової грошової винагороди (винагороди ПКМУ 889), оскільки виплату такої винагороди в лютому 2018 року було здійснено за січень 2018 року, а в березні 2018 року було здійснено за лютий 2018 року. Окрім того, така винагорода з березня 2018 року не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки втратила чинність на підставі постанови КМУ № 704.

Суд не погоджується з такими твердженнями відповідача, виходячи з такого.

Щомісячна додаткова грошова винагорода була передбачена постановою КМУ № 889-2010-п від 22.09.2010 (втратила чинність на підставі Постанови КМ № 704 від 30.08.2017 з урахуванням змін, внесених Постановами КМ № 1052 від 27.12.2017, № 103 від 21.02.2018), та установлювала щомісячну додаткову грошову винагороду: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Тобто, така винагорода належала до щомісячного забезпечення позивача та не носила разового характеру, а тому така винагорода входить до складу грошового забезпечення.

Посилання відповідача на те, що пунктом 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 №73 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 року за №217/28347) встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат, є незмістовними, оскільки індексація-різниця грошового забезпечення не є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення чи іншою одноразовою виплатою.

Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода (винагорода ПКМУ 889), в даному випадку, повинна враховуватись до складу грошового забезпечення позивача.

Щодо винагороди за бойове чергування та надбавки за компенсацію харчування, суд погоджується з доводами відповідача щодо не включення таких виплат до складу грошового забезпечення, оскільки такі виплати є одноразовим додатковим забезпеченням та не мають постійного характеру.

Щодо складових грошового забезпечення позивача за лютий, березень 2018 року, судом беруться до уваги такі складові:

лютий 2018 року: посадовий оклад - 645,00 грн; оклад за військове звання - 55,00 грн; надбавка за вислугу років - 167,50 грн; преміювання - 3225,00 грн; винагорода ПКМУ 889 - 3001,05 грн; надбавка за особливі умови службу - 96,75 грн; надбавка за виконання особливо важливих завдань - 867,50 грн; всього: 8057,80 грн.

березень 2018 року: посадовий оклад - 2820,00 грн; оклад за військове звання - 880,00 грн; надбавка за вислугу років - 1295,00 грн; преміювання - 3355,80 грн; щомісячна додаткова грошова винагорода - 50,57 грн; всього: 8401,37 грн.

Отже, у березні 2018 року відбулось збільшення грошового доходу позивача в порівнянні з лютим 2018 року на 343,57 грн.

Як зазначалося судом раніше, для правильного вирішення спірних правовідносин слід також визначити суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року, яка з урахуванням абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078, вираховується у спосіб множення розміру прожиткового мінімум для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділеного на 100 відсотків.

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн, величина приросту індексу споживчих цін становила 253,30% .

Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножити на величина приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 (1762,00 грн * 253,30% /100 = 4463,15 грн).

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн - 343,57 грн = 4119,58 грн.

Таким чином, починаючи з березня 2018 року сума індексації з урахуванням абзацу 3, 4, пункту 5 Порядку №1078 має виплачуватися у фіксованому розмірі до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення з військової частини.

За період з 01.03.2018 по 03.02.2019 відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачу вказаний вид індексації у розмірі 45756,74 грн (4119,58 грн помножити на 11 місяців служби = 45315,38 + 441,36 грн (147,12*3) за лютий 2019 року - пропорційно відпрацьованому часу).

Позивачем не оскаржується порядок розрахунку поточної індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 03.02.2019.

Разом з цим, виплата вказаної індексації не виключає необхідності щомісячної виплати позивачу індексації-різниці за наявності правових підстав для її виплати.

З огляду на це позовні вимоги в частині наявності у позивача права на отримання щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 03.02.2019, суд вважає обґрунтованими.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За встановлених в цій справі обставин, з урахуванням ст.9 КАС України, оскільки сума різниці - індексації обрахована судом, виходячи з інших складових грошового забезпечення позивача, така сума є більшою ніж заявлено позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом:

визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.03.2018 по 03.02.2019 включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 індексацію-різницю грошового забезпечення 4119,58 грн на місяць у загальній сумі 45756,74 грн за період з 01.03.2018 по 03.02.2019 включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату суми індексації-різниці із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44, суд зазначає наступне.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, затверджені порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі - Порядок № 44).

Відповідно до пункту 2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус, зокрема військовослужбовця, а також особам, з числа військовослужбовців звільнених із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Пунктами 4 та 5 Порядку №44 визначено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Територіальні органи Державного казначейства та установи банків провадять за платіжними документами видачу податковим агентам готівки для здійснення одночасно виплати грошового забезпечення та грошової компенсації із сплатою (перерахуванням) в установленому порядку податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Отже, виплата щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат здійснюється при виплаті грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат.

Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Таким чином, Порядком № 44 передбачено виплату грошової компенсації лише при виплаті грошового забезпечення, з якого утримуються відповідні податки.

Поряд із цим суд звертає увагу, що на відповідача, як податкового агента, Законом покладено кореспондуючий обов`язок утримати відповідні суми податків та зборів із одночасною компенсацією такої суми позивачу.

Таким чином, у суду відсутні підстави зобов`язувати відповідача здійснити на користь позивача суму компенсації, оскільки відповідний обов`язок виникає одночасно з виплатою нарахованої відповідачем індексації грошового забезпечення, тобто у майбутньому, отже позовні вимоги в цій частині є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код за , місцезнаходження: 93120, Луганська область, місто Лисичанськ, проспект Перемоги, будинок 58) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.03.2018 по 03.02.2019 включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 індексацію-різницю грошового забезпечення 4119,58 грн на місяць у загальній сумі 45756,74 грн за період з 01.03.2018 по 03.02.2019 включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян