Справа № 583/3929/23
Суддя: Яценко Н. Г.
Дата ухвалення: 2023-08-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/3929/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі :

головуючого судді Яценко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Артеменко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирка Сумської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області лейтенанта поліції Сусідки Аліни Олександрівни, Головного управління Національної поліції в Сумській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

14.08.2023 представник позивача звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом та у просить скасувати постанову інспектора Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області Сусідки А.О. серії БАД № 286228 від 04.08.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Вимоги вмотивовані тим, що 04.08.2023 інспектором Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Сусідка А.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 286228, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 04.08.2023 о 16.15 год. на автодорозі Охтирка-Лохвиця-В.Писарівка керував автомобілем марки «Daewoo lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , та не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, поліса страхування та реєстраційних документів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Представник позивача зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки ОСОБА_1 не порушував Правила дорожнього руху України. Так, ОСОБА_1 не відмовлявся надавати працівникам поліції вищевказані документи, а намагався з`ясувати правову підставу такої вимоги, яку йому повідомлено так і не було. Разом з тим, у вищевказаний час та місці ОСОБА_1 взагалі не керував транспортним засобом, а тому не був водієм в розумінні положень Правил дорожнього руху України. Крім того, працівниками поліції при винесенні оскаржуваної постанови було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме не повідомлено ОСОБА_1 про початок розгляду справи, не пред`явлено йому службове посвідчення, не роз`яснення права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та не забезпечено йому право на захист.

15.08.2023 ухвалою суду відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

18.08.2023 від інспектора Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області лейтенанта поліції Сусідки А.О.надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. Відповідачка зазначила, що 04.08.2023 о 16.29 год. було отримано заяву про те, що в м. Охтирка Сумської області на виїзді в сторону м. Зіньків Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіля марки «Daewoo lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 . На місці події працівники поліції виявили учасників дорожньо-транспортної пригоди, одним з яких був власник автомобіля марки «Daewoo lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який повідомив, що він не керував вказаним транспортним засобом, а був його пасажиром. Після цього ОСОБА_1 були зачитані його права та обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, а також складено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 ч. 4 КУпАП, у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 пред`явити посвідчення водія відповідної категорії, поліса страхування та реєстраційних документів.

22.08.2023 від представника Головного управління Національної поліції в Сумській областінадійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог пославшись на їх необґрунтованість. Представник відповідача зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови в повному обсязі були дотримані усі вимоги процесуальних норм, а також права та законні інтереси ОСОБА_1 , оскаржувана постанова є правомірною, оскільки винесена уповноваженою особою у порядку та у спосіб, передбачений чинним законодавством, а тому її оскарження позивачем є безпідставним. Так, під час винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 було роз`яснено його права,передбачені ст. 268 КупАП, та строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення згідно ст. 289 КУпАП. Щодо вимоги про стягнення судових витрат представник відповідача зазначив, що сума витрат на правову допомогу, заявлена позивачем у розмірі 6000,00 грн. єнеобґрунтованою, неспівмірною зі складністю справи та фактичним обсягом наданих адвокатських послуг. Представник відповідача зазначав, що формування позиції у справі, надання усних консультацій клієнту щодо правового захисту його інтересів у справі, аналіз судової практики щодо вирішення аналогічних справ фактично охоплюється виконаної роботою щодо підготовки позову, а тому не є таким, щ опідлягає до стяґгнення. Крім того, справи щодо оскарження постанови про адміністративне стягнення відносяться докатегорії справ незначної складності, а отже непотребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складанняпроцесуальних документів не є значним.Представни відповідача звернув увагу на те, що даний спір не потребує глибокого правового аналізу ідослідження, а відтак і значних часови затрат, оскільки щодо його вирішення існує уже сталасудова практика.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Від інспектора Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області лейтенанта поліції Сусідки А.О. надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Представник Головного управління Національної поліції в Сумській області подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням його у відпустці.

У даному випадку суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи, при цьому права сторін не порушуються, оскільки ними подано відзиви на позовну заяву з викладенням їх позиції щодо суті позовних вимог.

У зв`язку з неявкою усіх учасників справи у судове засідання фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч.4 ст. 227 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 04.08.2023 інспектор СРПП Охтирського РВП ГУНП в Сумській області Сусідка А.О. винесла постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 286228 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 04.08.2023 о 16.15 год. на автодорозі Охтирка-Лохвиця-В.Писарівка ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Daewoo lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , та не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, поліса страхування та реєстраційних документів, чим порушив вимоги п. 2.1 «а», «б», «ґ» Правил дорожнього руху України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог п. 8, п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Положеннями ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, передбачені, зокрема, статтею 126. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Диспозицією ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

В п. 1.3. Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

За приписами ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно вимог п. 2.1. Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Положеннями ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів i технічних засобів, що мають функції фото- i кінозйомки, відеозапису, засобів фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Положеннями ст. 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідачем до відзиву додано диск з відеозаписом події при перегляді якого встановлено, що після прибуття за викликом про дорожньо-транспортну пригоду працівники поліції почали встановлювати обставини дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої були пошкоджені транспортні засоби, одним з яких був автомобіль марки «Daewoo lanos». Працівник поліції попрохав чоловіка, особу якого встановлено як ОСОБА_1 , що стояв поряд із зазначеним автомобілем, надати посвідчення водія. При цьому на запитання ОСОБА_1 про причину перевірки зазначеного документу, працівник поліції вказав на необхідність оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди. На дану вимогу ОСОБА_1 відповів відмовою, наголосивши на тому, що він не керував належним йому транспортним засобом, оскільки був його пасажиром. Разом з тим ОСОБА_1 знаходився біля автомобіль марки «Daewoo lanos» зі сторони водія та стверджував, що винуватцем ДТП був саме водій іншого автомобіля, який перевищив швидкість, з чого можна зробити висновок, що ОСОБА_2 був очевидцем події. При цьому з переглянутого відеозапису не встановлено інших осіб, які, окрім ОСОБА_1 , що є власником зазначеного транспортного засобу, могли керувати його автомобілем. До того ж сам ОСОБА_1 про наявність таких осіб працівникам поліції не повідомляв. Натомість свідки, що були присутні на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди, вказували на ОСОБА_1 , як на водія автомобіль марки «Daewoo lanos».

Таким чином, суд приходить до висновку, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Daewoo lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , а тому зобов`язаний був, в силу наведених вище вимог чинного законодавства, надати працівнику поліції на його вимоги відповідні документи, зокрема, посвідчення водія, поліс обов`язкового страхування та реєстраційні документи.

Однак у зв`язку з невиконанням законних вимог працівника поліції ОСОБА_1 не надав такі документи, в наслідок чого відносно нього винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, зі змісту якої чітко убачаються час та місце вчинення правопорушень, а також особа, яку притягнуто до відповідальності.

Разом з тим суд позбавлений можливості пересвідчитися у дотриманні працівниками поліції процедури розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки така інформація відсутня на доданому відповідачем відеозаписі з місця події, з якого неможливо встановити, чи було роз`яснено позивачу його права, а також чи не перешкоджав відповідач ОСОБА_1 у реалізації його прав, зокрема користування правовою допомогою.

Так відповідно до п.9 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, розгляд справи про адміністративне правопорушення розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

За приписами ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно положень ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач, всупереч вимогам ст. 77 КАС України, не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про дотримання ним процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також відсутність порушення прав позивача, що передбачені ст.268 КУпАП.

З огляду на викладене, у ході судового розгляду справи відповідачем не доведено дотримання встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП в частині дотримання прав цієї особи, у зв`язку з чим з чим суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови, що має наслідком її скасування у судовому порядку.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є порушення процедури розгляду справи, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність надіслання справи про адміністративне правопорушення щодо позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме до Охтирського РВП ГУНП в Сумській області.

Питання щодо відшкодування судових витрат, підлягає вирішенню у відповідності до ст. 139 КАС України.

Приписами ч. 1, 3 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.1, 3 ст. 132 КАС України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2023 між адвокатом Кудіним О.М. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги, за умовами якого клієнт сплачує адвокатському бюро гонорар готівковими коштами у розмірі, визначеному за погодженням сторін з урахуванням витрат часу на підготовку, складання процесуальних документів, участь в судовому розгляді справи, в розмірі, що визначається і підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та квитанцією до прибуткового касового ордеру, які являються невід`ємними додатками до даного договору (а.с. 9).

Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги (визначений у фіксованому розмірі) від 14.08.2023 зазначено, що сторони домовилися про те, що замовник сплачує виконавцю гонорар за надані послуги у фіксованому розмірі, визначеному за погодженням на загальну суму 6000,00 грн. (а.с. 11).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 14/08 від 14.08.2023 ОСОБА_1 сплатив адвокату Кудіну О.М. грошові кошти в сумі 6000,00 грн. за договором про надання правничої допомоги та акту виконаних робіт (а.с. 10).

Відповідно до ст. 30 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Водночас, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

З матеріалів справи вбачається, що оплата витрат на правову допомогу склала 5000,00 грн., що підтверджується наданими позивачем доказами.

При цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, при визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд вважає завищеною оплату наданих послуг представником позивача.

При цьому, позовна заява у даній категорії справ не потребує складних правових досліджень.

На переконання суду, витрати в сумі 6000,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, перелічених у Акті приймання-передачі виконаних робіт, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. З урахуванням наведеного вище, суд вважає за доцільне стягнути на користь позивача з Головного управління Національної поліції в Сумській областісудові витрати в розмірі 2536,80 грн., що складаються з судового збору - 536,80 грн. та витрат на професійну (правничу) допомогу в сумі 2000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 132, 139, 229, 242-246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАД № 286228 від 04.08.2023, винесену інспектором СРПП Охтирського РВП ГУНП в Сумській області Сусідка Аліною Олександрівною, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення надіслати на новий розгляд до Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській областіза рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в загальній сумі 2536 (дві тисячі п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Сумській області, , місцезнаходження: вул. Г. Кондратьєва, 23, м. Суми.

Відповідач - інспектор СРПП Охтирського РВП ГУНП в Сумській області Сусідка Аліна Олександрівна, місцезнаходження: вул. Незалежності, 29, м. Охтирка, Сумської області.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Г. Яценко