Справа № 705/1428/23
Суддя: Єщенко О. І.
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №705/1428/23
2-а/705/42/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко О.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області про визнання протиправною і скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною і скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. В якості відповідача в позові вказане Управління патрульної поліції в Черкаській області.

У позові ОСОБА_1 просив визнати протиправною і скасувати постанову ЕАС № 6617869 від 02.03.2023, винесену поліцейським Управління патрульної поліції в Черкаській області Черчиком В.В. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити справу про адміністративні правопорушення з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою поліцейського УПП в Черкаській області Черчика В.В. ЕАС № 6617869 від 02.03.2023 його було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. В оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_2 , 02.03.2023 о 9 год. 49 хв. на автодорозі М05 Київ-Одеса (Уманський район Черкаська область) керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знака 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» та здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п. 8.4 «б» ПДР та вимоги знаків пріоритету. Вказана постанова не відповідає вимогам закону. Керуючи автомобілем і під`їхавши до перехрестя, вказаного у постанові, він побачив знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», однак цей знак був розміщений більш, як 15 метрів перед перехрестям і, зупинившись перед ним, він був би позбавлений можливості переконатися у наявності чи відсутності інших транспортних засобів на дорозі, що перетинається. На перехресті він зупинився, дав дорогу транспортним засобам, що рухалися дорогою, яка перетинається і продовжив рух, після чого, приблизно через 80 метрів був зупинений працівниками поліції. Таким чином, він здійснив проїзд перехрестя із зупинкою, тим самим, виконавши вимоги знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Працівником поліції при розгляді справи невірно оцінені дані обставини, не з`ясовано достовірно чи було вчинено ним адміністративне правопорушення, чи винен він в його вчиненні, чи підлягав він у зв`язку з цим адміністративній відповідальності.

Ухвалою суду від 21.03.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Учасники справи не надавали до суду клопотань про розгляд позову в загальному порядку.

18.04.2023 від представника відповідача Управління патрульної поліції в Черкаській області до суду надійшов відзив, в якому останній просив у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю. В обґрунтування вимог відзиву посилалася на те що, 02.03.2023 близько 09:49 год. поліцейський взводу патрульної поліції в м. Умань управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Черчик Вадим Валентинович (надалі - поліцейський) ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконував службові обов`язки, відповідно повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», на 210 км. автодороги М-05 Київ-Одеса, що на території Уманського району Черкаської області.

В цей час поліцейський став очевидцем того, що водій, керуючи транспортним засобом AUDI Q5 д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4.6) ПДР, а тому, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», вказаний транспортний засіб був зупинений. Поліцейський, згідно із ч. З ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», звертаючись до Позивача, який був за кермом автомобіля, представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання), відповідно до ч. З ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» проінформував про вищезазначене порушення ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Надалі, поліцейський, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія, свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу. Після перевірки документів поліцейський, у відповідності до вимог ст. 279 КУпАП, з врахуванням положень ст. 280 КУпАП, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив позивачеві права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, а також положення ст. 63 Конституції України. Розглянувши справу, поліцейський, відповідно до ст. 258 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП, з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст. 252 КУпАП виніс постанову серії ЕАС № 6617869 за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. Також, позивачеві було роз`яснено зміст ст. ст. 307, 308 КУпАП щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП. щодо порядку оскарження постанови.

У відзиві вказано, що відповідач позовні вимоги не визнає та заперечує проти позову з наступних підстав. На обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» розміщений більш як за 15 метрів перед перехрестям, і зупинившись перед ним, він був би позбавлений можливості переконатись у безпеці руху. Позивач вказує, що на перехресті він зупинився і продовжив рух.

Наведене твердження Позивачем щодо розміщення знаку не відповідає дійсності та спростовується доданим до відзиву відеозаписом, з якого вбачається, що дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонений» встановлений безпосередньо перед перехрестям.

Під час розгляду справи позивач не заперечував факту вчинення ним адміністративного правопорушення, та будь-яких пояснень щодо неможливості здійснити зупинку перед знаком 2.2. «Проїзд без зупинки заборонений» не надавав.

У відповідності до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Прав дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право зупиняти транспортні засоби, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з п. 8.4. ПДР дорожні знаки поділяються на групи, в тому числі на знаки пріоритету, які встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги. Дорожній знак 2.2. «Проїзд без зупинки заборонений», відповідно до положень частини 2 Розділу 33 ПДР, забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп- лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 («Напрямок головної дороги») - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою. Позивачем під час розгляду справи не заперечувалось невиконання ним вимог дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено».

Викладені позивачем доводи не є належним обґрунтуванням адміністративного позову щодо порушення поліцейським норм матеріального права та не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача вважає, що поліцейський діяв виключно на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, і постанова винесена ним з дотриманням та у повній відповідності нормам матеріального і процесуального права і є такою, яка не має підстав для скасування.

Крім того, позивачем подано позовну заяву до неналежного відповідача, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Ухвалою судді від 11.05.2023 відповідь на відзив ОСОБА_1 у справі № 705/1428/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності повернуто без розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Із матеріалів справи судом встановлено, що 02.03.2023 молодшим лейтенантом поліції поліцейським УПП в Черкаській області Черчиком В.В. було винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 6617869 від 02.03.2023, у вигляді штрафу в розмірі 340 грн, згідно з якою він нібито порушив п. 8.4 (б) ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з оскаржуваною постановою 02.03.2023 о 09:49:41 а/д М05 Київ-Одеса 210 км водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знака 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» та здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п. 8.4.б ПДР порушення вимог знаків пріоритету, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції. Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Приписами ч. 3 ст. 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, поліцейські відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Згідно з п. 3 Розділу І Положення про Департамент патрульної поліції встановлено, що Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і його територіальних (відокремлених) підрозділів.

Відповідно до п. 9 Розділу 5 Положення про Департамент патрульної поліції встановлено, що Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи, бланки зі своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення його поточної діяльності.

Відповідно до п. 1 Розділу І Положення про управління патрульної поліції в Черкаській області, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції від 01.03.2016 № 191, у редакції наказу ДПП від 10.04.2020 № 667, Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції.

Зі змісту вищезазначеного вбачається, що Управління патрульної поліції в Черкаській області є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції, яке не являється юридичною особою публічного права та, відповідно, не має власного балансу, власних рахунків в органах Державної казначейської служби України, на відміну від Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до ст.ст. 25, 26, 42 Кодексу адміністративного судочинства України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 р. у справі за № 724/716/16-а.

Так, Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд звертає увагу на те, що органом Національної поліції, у даній справі, може бути Департамент патрульної поліції, від імені якого виступає поліцейський взводу патрульної поліції в м. Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області, який є територіальним підрозділом Департаменту патрульної поліції, та від імені якого поліцейський уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Однак клопотання про залучення Департаменту патрульної поліції, як суб`єкта владних повноважень, до участі у розгляді цієї адміністративної справи, позивачем не подавались, клопотання позивача про заміну неналежного відповідача також до суду подано не було.

Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача - Управління патрульної поліції в Черкаській області.

Належним відповідачем у даній справі є Департамент патрульної поліції, тобто, відповідний суб`єкт владних повноважень, від імені якого поліцейським винесена постанова про накладення адміністративного стягнення.

Тобто, у даному випадку за правилами ст. 48 КАС України суд першої інстанції може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первісного відповідача належним або залучити як другого відповідача.

Поряд з цим, за вимогами закону за відсутності відповідного клопотання позивача, суд позбавлений можливості залучити в якості належного відповідача Департамент патрульної поліції.

Так, за приписами ч. 3, 4, 6 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Із наведеної вимоги закону слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно за клопотанням позивача.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові № 162/445/16-а від 02 вересня 2020 року.

Враховуючи наведене, інші доводи позивача не підлягають оцінці судом у цьому провадженні, оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача, а тому і законність його дій може бути перевірена лише у випадку пред`явлення позову до особи, яка є належним відповідачем у справі.

З огляду на викладене, беручи до уваги те, що адміністративний позов було заявлено до неналежного відповідача, позивачем в ході розгляду справи не було заявлено про заміну відповідача на належного та/або залучення в якості співвідповідача належного відповідача у даному спорі, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на їх пред`явлення до неналежного відповідача, оскільки, в силу вимог процесуального закону, суд із власної ініціативи за відсутності відповідного клопотання сторони позивача позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що він не позбавлений права звернутися із позовом до суду про скасування оскаржуваної постанови до належного відповідача та клопотати про поновлення строку звернення до суду як такого, що пропущений з поважних причин.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 247, 283-285 КУпАП України, ст.ст. 242-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області про визнання протиправною і скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.І.Єщенко