Справа № 552/1441/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-08-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 р.Справа № 552/1441/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Київського районного суду м. Полтави від 18.04.2023, головуючий суддя І інстанції: Шаповал Т.В., пров. Хорольський, 6, м. Полтава, Полтавська, 36034, повний текст складено 18.04.23 року по справі № 552/1441/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського районного суду міста Полтави з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту відповідач, Укртрансбезпека), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА № 00002808 від 15.12.2022, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті ();

- визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА № 00002798 від 15.12.2022, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті ();

- зобов`язати Державну службу України з безпеки на транспорті (код ЄДПОУ 39816845) повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти у сумі 68000,00 (шістдесят вісім тисяч),00 грн, які сплачені за постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА № 0002798 від 15.12.2022.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті (, місцезнаходження: 01135, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 14) судові витрати: судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність оскаржуваних постанов, як таких, що винесені щодо особи, яка відповідно до закону не може бути суб`єктом відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), оскільки відповідно до вимог ст. 14-3 КУпАП відповідальність у цьому випадку має нести належний користувач транспортного засобу, а саме, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАЛИВНА КОМПАНІЯ ДИЗОЙЛ», якому сідловий тягач RENAULT PREMIUM 385.19, державний номерний знак НОМЕР_2 був переданий ОСОБА_1 у користування, що підтверджується тимчасовим реєстраційним талоном серії НОМЕР_3 та договором позички № 29/04/2021 від 29.04.2021.

Зауважив, що 22.10.2022 в день вчинення адміністративного правопорушення автомобіль RENAULT, д.н.з. НОМЕР_2 , та напівпричіп спеціалізований PACTION BI 1838XF рухались по автомобільній дорозі під керуванням водія перевізника ТОВ «ПАЛИВНА КОМПАНІЯ ДИЗОЙЛ», отже, під час надання послуг з перевезення в розпорядженні ОСОБА_1 не перебували, що підтверджується актом наданих послуг № 159 від 22.10.2022, товарно-транспортною накладною № 22/10 від 22.10.2022 та рахунком на оплату № 170 від 22.10.2022 на суму 12601,01 грн.

Також зазначив, що відповідач порушив вимоги законодавства та надіслав оскаржувані постанови на адресу, відмінну від місця реєстрації (проживання) позивача, що в свою чергу позбавило останнього права на своєчасне оскарження зазначених постанов та призвело до подвоєння штрафу.

Крім того, на підставі зазначених постанов було відкрито виконавчі провадження, у зв`язку з чим, з метою уникнення негативних наслідків для позивача у вигляді арештів коштів, майна тощо, позивачем було сплачено нараховані йому штрафи, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18.04.2023 у справі № 552/1441/23 позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 15 грудня 2022 року серія АА №00002808 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.132-1 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Визнано протиправною та скасовано постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 15 грудня 2022 року серія АА №00002798 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.132-1 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 18.04.2023 у справі № 552/1441/23 та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про правомірність оскаржуваних постанов та відсутності підстав для їх скасування, оскільки у спірних відносинах суб`єкта відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, було визначено за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів (надалі - ЄДРТЗ), відповідно до якого відомості про зміну користувача транспортного засобу з ОСОБА_1 на іншу особу, не вносились.

Невнесення відомостей до ЄДРТЗ щодо належного користувача транспортного засобу, незалежно від підстав такого невнесення, на переконання апелянта, тягне за собою автоматичне визначення відповідальною особою за вчинення адміністративних правопорушень саме особу, за якою зареєстрований транспортний засіб або ж керівника юридичної особи, за якою він зареєстрований.

Таким чином, саме позивач, як власник автомобіля, який 22.10.2022 рухався із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, повинен нести адміністративну відповідальність.

Також зауважив, що у разі, якщо належний користувач не звертається до сервісного центру МВС з відповідною заявою, особа за якою зареєстрований транспортний засіб або представник юридичної особи згідно з пунктом 24 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до ЄДРТЗ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 № 1197 (надалі Порядок 1197), мають право на внесення до ЄДРТЗ відомостей про належного користувача через веб-додаток, розміщений на офіційному веб-сайті Головного сервісного центру МВС або через Єдиний державний вебпортал електронних послуг особисто, що встановлено пунктом 5 Порядку №1197.

Вважає, що подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені у оскаржуваних постановах, а також підтверджені відомостями з програми АРМ-аудиту, які використовувались відповідачем при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Обставини з приводу не внесення відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо ТОВ «ПАЛИВНА КОМПАНІЯ ДИЗОЙЛ», як належного користувача транспортного засобу, не заперечуються позивачем та були підтверджені представниками останнього під час судового засідання при розгляді справи.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Renault Premium 385.19, д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до договору позички № 29/04/2021 від 29.04.2021, укладеного між ТОВ «Паливна Компанія Дизойл» та ФОП ОСОБА_1 , встановлено, що позичкодавець передає у безоплатне користування користувачу спеціальний сідловий тягач марки RENAULT, д.н.з. НОМЕР_2 , рік випуску: 1998р, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , для використання його у повсякденній господарській діяльності користувача.

За даними довідки ТСЦ МВС №5341 від 04.03.2023 №31/16-14-885 встановлено, що станом на 04.03.2023 року згідно з відомостями Єдиного державного реєстру транспортних засобів, за ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб автомобіль Renault Premium 385.19, д.н.з. НОМЕР_2 , № кузова: НОМЕР_5 , з 17.04.2021 по теперішній час. На даний транспортний засіб 29.04.2021 видано тимчасовий реєстраційний талон на ТОВ «Паливна Компанія Дизойл», .

Постановою старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Каліновською К.В. серії АА №00002808 від 15.12.2022 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 , як відповідальна особа, 22.10.2022 о 12 год 39 хв., за адресою Р-60, кс.165+000 Полтавська область, допустив рух транспортного засобу Renault Premium 385.19, д.н.з. НОМЕР_2 , із перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 16,4% (6.576 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 7,9 % (0,918 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11.5 тон, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Крім того, постановою старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченком В.О. серії АА №00002798 від 15.12.2022 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 , як відповідальна особа, 22.10.2022 о 07 год 53 хв., за адресою Р-60, кс.165+000 Полтавська область, допустив рух транспортного засобу Renault Premium 385.19, д.н.з. НОМЕР_2 , із перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 14,4% (5.785 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 5,6 % (1.344 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на строєні осі 24 тон та відстані між осями понад 1,3 м до 1,4 м., чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Вважаючи оскаржувані постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки згідно з тимчасовим реєстраційним талоном ХХР № 004514 транспортний засіб Renault Premium 385.19 д.н.з. НОМЕР_2 з 29 квітня 2021 року зареєстрований за ТОВ «Паливна компанія Дизойл», яке і здійснювало експлуатацію вказаного автомобіля. Таким чином, адміністративну відповідальність відповідно до ст. 14-3 КУпАП повинна нести відповідальна особа - фізична особа (водій, відомості щодо якого на час складення оскаржуваної постанови або пізніше відповідачу надані не були) або керівник даної юридичної особи, яким ОСОБА_1 не є.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про повернення грошових коштів, сплачених за винесеними постановами у справі, суд першої інстанції виходив з відсутності порушення прав позивача з боку Державної служби України з безпеки на транспорті, оскільки, позивач в позасудовому порядку не звертався до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів у розмірі 68 000 грн, які сплачені за постановою по справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, дані позовні вимоги є безпідставними та не ґрунтуються на нормах закону

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлено Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями) (далі по тексту - Правила дорожнього руху).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Нормами п. 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України Про дорожній рух, з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху (в редакції, що діяла на час вчинення правопорушення) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Таким чином, пунктом 22.5 ПДР передбачені обмеження як вагових, так і габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів.

Приписами ч. 2 ст. 132-1 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Виходячи зі змісту ч. 7 ст. 258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно з ч. 3 ст. 14-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.279-7 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили:

- така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння;

- внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

- особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Положеннями ч. 1 ст. 279-5 КУпАП встановлено, що у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

З аналізу наведених норм слідує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-2 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі, виноситься на власника транспортного засобу або належного користувача.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що власником транспортного засобу сідловий тягач RENAULT PREMIUM 385/19 д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 .

Разом з цим, як зазначено у позовній заяві вказаний транспортний засіб був переданий у користування на підставі договору позички ТОВ «ПАЛИВНА КОМПАНІЯ ДИЗОЙЛ», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією тимчасового реєстраційного талону ХХР №004514 (дійсний до 23.04.2024) в якому зазначено, що ТОВ «ПАЛИВНА КОМПАНІЯ ДИЗОЙЛ» не є власником сідлового тягача RENAULT PREMIUM 385.19 д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до товарно-транспортної накладної № 22/10 від 22.10.2022 на СВ № 31 Свиридівською ГКР було завантажено автомобіль RENAULT, д.н.з. НОМЕР_2 та напівпричіп спеціалізований PACTION ВІ1838XF з місцем розвантаження м. Миргород, водій ОСОБА_2 .

З огляду на те, що вказаний транспортний засіб в день вчинення адміністративного правопорушення не перебував у користуванні позивача, та під час надання послуг з перевезення рухався під керуванням водія перевізника ТОВ «ПАЛИВНА КОМПАНІЯ ДИЗОЙЛ» і в розпорядженні ОСОБА_1 не перебував, останній вважає, що постанову складено щодо неналежного суб`єкта.

Разом з цим, процедура внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу регулюється Порядком №1197.

Згідно з п.п. 3 п.2 Порядку №1197 належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-2 КУпАП несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до п.п. 6 п. 3 вищезазначеного Порядку, підставою внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, є: оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона.

Згідно з пункту 36 Порядку № 1197, внесення до ЄДРТЗ відомостей про належного користувача, який користується транспортним засобом на підставі тимчасового реєстраційного талона, здійснюється у сервісному центрі МВС за заявою належного користувача.

Разом з тим, позивач не надав суду доказів того, що відомості про ТОВ «ПАЛИВНА КОМПАНІЯ ДИЗОЙЛ», як належного користувача транспортного засобу сідлового тягача RENAULT PREMIUM 385.19 д.н.з. НОМЕР_2 на підставі тимчасового реєстраційного талону, внесені до ЄДРТЗ.

За таких обставин, адміністративна відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху транспортним засобом RENAULT PREMIUM 385.19 д.н.з. НОМЕР_2 , автомобільними дорогами покладається саме на власника такого транспортного засобу, тобто, на ОСОБА_1 .

Колегія суддів зауважує, що за умови наявності належного користувача вказаних транспортних засобів, відповідно до положень ч. 1 ст. 279-7 КУпАП, позивач може бути звільнений від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили ТОВ «ПАЛИВНА КОМПАНІЯ ДИЗОЙЛ», як особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася б особисто до Державної служби України з безпеки на транспорті із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

З огляду на те, що ані сторона позивача, ані сторона відповідача не надали суду інформації про відповідне звернення належного користувача до уповноваженого органу за фактом перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху транспортного засобу RENAULT PREMIUM 385.19 д.н.з. НОМЕР_2 , та з урахуванням відсутності відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів про внесення належного користувача вказаних транспортних засобів, колегія суддів зазначає, що ТОВ «ПАЛИВНА КОМПАНІЯ ДИЗОЙЛ» не є належним користувачем вказаного транспортного засобу у розумінні ч. 1 ст. 14-3 КУпАП.

Крім того, внесення відомостей про належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів є правом, а не обов`язком власника транспортного засобу або особи, якій передано транспортний засіб у користування, отже, не реалізація зазначеного права не звільняє особу від відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Враховуючи вказане вище, відсутні підстави вважати, що відповідачем невірно визначено особу щодо якої складено спірну постанову.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постанова від 15.12.2022 серії АА № 00002808 та постанова від 15.12.2022 серії АА № 00002798 містять всі обов`язкові відомості, передбачені ст. 283 КУпАП.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі № 512 (далі Інструкція № 512), під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою у автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Вказане свідчить, що Інструкцією № 512 затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови.

Проаналізувавши зміст додатку 1 до Інструкції № 512 (в редакції на час складення спірної постанови), яким передбачено форму постанови, колегія суддів зазначає, що остання вимагає зазначення уповноваженою особою наступних відомостей: дата, час, індекс та місце вчинення адміністративного правопорушення, марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, зазначеної у статті 143 КУпАП, дата народження, місце проживання (перебування), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта, опис обставин, частина статті, стаття КУпАП, за якими передбачено відповідальність, прізвище, сума штрафу.

Колегія суддів враховує, що опис обставин правопорушення здійснюється на розсуд уповноваженої особи та має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП, а вказана Інструкція № 512, як підзаконний нормативно-правовий акт, визначає перелік інформаційних даних, які можуть, а не повинні, міститися у постанові в залежності від обставин вчинення порушення.

Крім того, дослідивши зміст постанови від 15.12.2022 серії АА № 00002808 та серії АА № 00002798, колегія суддів зазначає, що останні окрім обов`язкових відомостей, передбачених ст. 283 КУпАП, містять також додаткову інформацію, передбачену Інструкцією № 512, зокрема відмітку про врахування похибки, формулу розрахунку перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу (кількість осей; спарені колеса, відстань між осями, навантаження на кожну вісь та загальну масу).

Положеннями ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Приписами ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів зазначає, що за змістом диспозиції норми ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, для визначення складу адміністративного правопорушення з`ясуванню та перевірці підлягає факт перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величини, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування.

Отже, дані вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу та фактичного навантаження на осі є визначальними для висновку про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження порушення позивачем п. 22.5 ПДР відповідачем до матеріалів справи надано витяг з програми АРМ аудиту стосовно зафіксованої події порушення, інформаційну карту габаритно-вагового контролю, фотографії транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, сертифікат перевірки типу, сертифікат відповідності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що спірні постанови містять інформацію про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення, а саме WIM 77, Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM.077*001. Також зазначено серію та номер свідоцтва про повірку технічного засобу, строк його дії UA.TR до 30.12.2022, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 87).

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 р. № 1174 (далі по тексту - Порядок № 1174).

Згідно з п.п. 2, 16 Порядку № 1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Відповідно до п. 8 Порядку № 1174 вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року № 163 (далі по тексту - Технічний регламент засобів вимірювальної техніки).

Положеннями п. 9 зазначеного Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки передбачено, що засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Згідно з п. 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.

На виконання вимог ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації.

Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Як передбачено ч. 2 ст. 12 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», наукові метрологічні центри у сферах діяльності, визначених положеннями про них та нормативно-правовими актами, зокрема, проводять оцінку відповідності засобів вимірювальної техніки; проводять калібрування та повірку засобів вимірювальної техніки.

Частинами 1, 2 ст. 16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що оцінка відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводиться у разі, коли це передбачено відповідними технічними регламентами. Оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять виробники цих засобів, призначені органи з оцінки відповідності та інші суб`єкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності. Порядок проведення оцінки відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюється технічними регламентами та іншими нормативно- правовими актами.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Нормами п. 2 Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки встановлено, що його дія поширюється на засоби вимірювальної техніки, зазначені у додатках 3-12, а саме автоматичні зважувальні прилади.

Відповідно до п. 114 Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, виробник наносить знак відповідності і додаткове метрологічне маркування, передбачені Технічним регламентом, і під відповідальність призначеного органу, зазначеного в пункті 106 цього додатка, його ідентифікаційний номер на кожний окремий засіб вимірювальної техніки, який відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу, та застосовним вимогам Технічного регламенту.

З наявного в матеріалах справи сертифікату відповідності приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі ІТС «Автоматизована система зважування ТЗ в русі (WIM)». Підсистема вагового контролю транспортних засобів UA.TR (а.с.87) вбачається, що прилад: WIM 77 Р-60 Кролевець-Конотоп-Ромни-Пирятин, км. 169+000 відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосованим вимогам Технічного регламенту.

Колегія суддів зазначає, що сертифікат перевірки типу щодо технічного засобу: ІТС «Автоматизована система зважування ТЗ в русі (WIM)». Підсистема вагового контролю транспортних засобів, який виданий 17.06.2021, чинний до 16.06.2031 (а.с. 87), а сертифікат відповідності - до 30.12.2022, отже, підтверджують, що засіб вимірювальної техніки, яким здійснено автоматичну фіксацію порушення ПДР (15.12.2022), належним чином сертифікований та відповідає вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки та Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», є справним та придатним до експлуатації.

Згідно з п.п. 12-15 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

Метадані повинні містити дані про:

засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки);

місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати);

найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 "Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку", повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за осями транспортного засобу (номер осі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на вісь, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на осі);

фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака;

відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Також, з аналізу положень Порядку № 1174 вбачається, що система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства.

Процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті здійснюється в автоматичному режимі, що включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, та має наслідоком - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, а, відтак, і габаритно-вагові розрахунки щодо транспортного засобу здійснюються в автоматичному режимі та в подальшому застосовуються відповідною посадовою особою при прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Зі змісту постанови від 15.12.2022 серії АА № 00002808 вбачається, що ОСОБА_1 як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу RENAULT PREMIUM 385.19, д.н.з. НОМЕР_2 , із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5. ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 16,4% (6.576 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 7,9 % (0,918 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь - 11.5 тон, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП (а.с.8).

Спірною постановою зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу: кількість осей 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між осями 1-2: 3650 мм, 2-3: 5190 мм, 3-4: 2010 мм, 4-5: 1990 мм; навантаження на вісь 1-8072 кг, 2 14783 кг, 3-9636 кг, 4-9666 кг, 5-9594 кг; загальна маса 51751 кг. Зазначені параметри відповідають тим, що містяться в автоматично сформованій інформаційній картці габаритно-вагового контролю (а.с.85).

Зі змісту постанови від 15.12.2022 серії АА № 00002808 вбачається, що ОСОБА_1 , як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу RENAULT PREMIUM 385.19, д.н.з. НОМЕР_2 , із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5. ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 14,4% (5.785 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 5,6 % (1.344 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на скоєні осі 24 тон та відстані між осями понад 1,3 м до 1,4 м., чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Спірною постановою зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу: кількість осей 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між осями 1-2: 3650 мм, 2-3: 5190 мм, 3-4: 2020 мм, 4-5: 1990 мм; навантаження на вісь 1-7681 кг, 2 13019 кг, 3-10244 кг, 4-9925 кг, 5-10003 кг; загальна маса 50872 кг. Зазначені параметри відповідають тим, що містяться в автоматично сформованій інформаційній картці габаритно-вагового контролю (а.с.84).

Колегією суддів встановлено, що детальний опис показників (їх розшифрування), які автоматично формуються технічним приладом міститься у Протоколі взаємодії вагових комплексів/автоматичних пунктів габаритно-вагового контролю з програмним забезпеченням інформаційно-телекомунікаційної системи «Система автоматичної фіксації габаритно-вагового контролю транспортних засобів», наданому відповідачем до матеріалів справи.

Змістом інформаційної картки габаритно-вагового контролю до постанови серії АА № 00002808 від 15.12.2022 підтверджено, що загальна маса транспортного засобу RENAULT PREMIUM 385.19 д.н.з НОМЕР_2 в момент вчинення правопорушення дорівнювала 46575,9 тон при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, а навантаження на одиночну вісь 12417,72 кг при дозволеному максимальному навантаженні на вісь - 11.5 тон, тобто, перевищення максимальної фактичної маси склало 16,4% (6.576 тон), а навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 7,9 % (0,918 тон), що свідчить про недотримання позивачем вимог, встановлених п. 22.5 ПДР.

Змістом інформаційної картки габаритно-вагового контролю до постанови серії АА № 00002798 від 15.12.2022 підтверджено, що загальна маса транспортного засобу RENAULT PREMIUM 385.19 д.н.з НОМЕР_2 в момент вчинення правопорушення дорівнювала 45784,9 тон при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, а навантаження на строєні осі транспортного засобу 25344,48 при дозволеному максимальному навантаженні на строєні осі 24 тон та відстані між осями понад 1,3 м до 1,4 м, тобто, перевищення склало 14,4% (5.785 тон) та 5,6 % (1.344 тон) відповідно, що також свідчить про недотримання позивачем вимог, встановлених п. 22.5 ПДР.

При цьому, формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами закріплена в Додатку 1 до Інструкції № 512, відповідно до якої: % перевищення = ((Х факт - Х норм - похибка пристрою) / Х норм) х 100 % Х факт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Х норм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр), зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР. Похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Х факт (під час розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Як зазначено в спірній постанові похибка пристрою для параметру загальної маси ТЗ становить 10% від фактичної маси ТЗ, а для параметру навантаження на одиничну вісь тп на строєні осі транспортного засобу становить 16 % від фактичного навантаження на вісь (осі).

Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси ТЗ за постановою серії АА № 00002808 виглядає так: ((46575,9-40000)-(46575,9*10/100))/40000)100%=16,4 %, що є більшим на 6,576 тон ніж нормативно встановлена допустима загальна маса ТЗ (40,0 тон).

Розрахунок відсоткового перевищення навантаження на одиночну вісь виглядає так: ((12417,72-11500)-(12417,72*16/100))/11500)100%=7,9 %, що є більшим на 0,918 тони ніж нормативно встановлене допустиме навантаження на одиничну вісь (11,5 тон).

Розрахунок відсоткового перевищення загальної маси ТЗ за постановою серії АА № 00002798 виглядає так: ((45784,8-40000)-(45784,8*10/100))/40000)100%=5,6%, що є більшим на 5,785 тон ніж нормативно встановлена допустима загальна маса ТЗ (40,0 тон).

Розрахунок відсоткового перевищення навантаження на строєні вісі виглядає так: ((25344,48-24000)-(25344,48*16/100))/24000)100%=5,6 %, що є більшим на 1,344 тони ніж нормативно встановлене допустиме навантаження на строєні осі (24,0тони).

Зазначені показники відповідають тим, що містять оскаржувані постанови.

Отже, враховуючи, що перевищення загальної маси ТЗ за постановою серії АА № 00002808 склало 16,4 %, тобто понад 10%, але не більше 20%, а перевищення допустимого навантаження на одиничну вісь склало 7,9%, тобто, від 5% до 10% включно, розмір штрафу, обраний відповідачем одна тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян (17000 грн), повною мірою відповідає санкції, передбаченій ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Так само, як і в спірній постанові серії АА № 00002798 відповідачем вірно застосовано розмір штрафу, а саме, одна тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян (17000 грн), що теж повною мірою відповідає санкції, передбаченій ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки, перевищення загальної маси ТЗ склало 14.4 %, тобто понад 10%, але не більше 20%, а перевищення допустимого навантаження на строєну вісь склало 5,6%, тобто, від 5% до 10%.

Колегія суддів зазначає, що спірні постанови від 15.12.2022 серії АА № 00002808 та серії АА № 00002798 містять посилання на загальнодоступний веб-сайт в мережі інтернет: https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/АА / та https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/АА / відповідно, на яких особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент вчинення правопорушення та постановою в електронній формі, використавши ідентифікатори доступу еP1KFSs2rfOAS та 1sLI1ehvV2XoZ .

Так, суд апеляційної інстанції, перейшовши за вищевказаними посиланнями, встановив, що в системі «Сервіс перевірки адміністративних правопорушень» містяться фотографії, з яких можливо ідентифікувати автомобіль з номерним знаком НОМЕР_2 (1 фото), наближений номерний знак (2 фото), а також віддалене фото транспортного засобу в момент проїзду через пункт габаритно-вагового контролю 22.10.2022 о 07:53:31 та 22.10.2022 о 12:39:05 (3 фото).

За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наданими відповідачем до матеріалів справи фотографіями у сукупності з інформаційними картками габаритно-вагового контролю, які сформовані 22.10.2022 о 07:53:31 та 22.10.2022 о 12:39:05 ( тобто саме в цей час відбулось зважування) підтверджується факт пересування автомобілю RENAULT PREMIUM 385.19, д.н.з. НОМЕР_2 через пункт зважування.

Колегія суддів зазначає, що подія та склад адміністративного правопорушення підтверджується наданими відповідачем до матеріалів справи доказами, є належним чином доведені та відображені у спірній постанові.

Колегія суддів зауважує, що, завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Переміщення вантажу під час руху є недопустимим, оскільки спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, колегія суддів, дійшла висновку, що оспорювані позивачем постанова винесені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для їх скасування немає.

Щодо посилань позивача на направлення оскаржуваних постанов на адресу, за якою ОСОБА_1 не проживає та не зареєстрований колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 8 розділу ІІ Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі № 512 встановлено, що винесені постанови, що набрали законної сили, разом з метаданими передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Постанова, яку винесла уповноважена посадова особа, друкується з використанням засобів системи та протягом трьох робочих днів з дня її винесення передається національному оператору поштового зв`язку для доставлення на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Постанова та бланк квитанції про сплату адміністративного штрафу, що є невід`ємною частиною цієї постанови, оформлені згідно з додатком 1 до цієї Інструкції, друкуються на паперовому бланку разом із повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендованого листа з постановою) та вкладаються у паперовий конверт.

Бланки постанов виготовляються відповідно до технічного опису бланка постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно осіб, зазначених у статті 14-3 КУпАП (додаток 3 до цієї Інструкції).

Зразок бланка повідомлення про вручення поштового відправлення затверджено національним оператором поштового зв`язку відповідно до вимог пункту 7 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

Повідомлення про вручення поштового відправлення розміщується на зворотному боці паперового конверта, що має формат 229 x 114 мм, вагу не менш як 80 г/м-2 і прозоре віконце для візуалізації штрихового кодового ідентифікатора поштового відправлення, поштової адреси та індексу отримувача.

Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її особі, зазначеній у частині першій статті 14-3 КУпАП, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.

Якщо особа, зазначена у частині першій статті 14-3 КУпАП, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в її отриманні.

У разі невручення постанови адресату за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів або Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, днем отримання адміністративної постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до Державної служби України з безпеки на транспорті.

Постанова набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Інформація про дату набрання постановою законної сили вноситься автоматично засобами системи до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху на підставі даних, що містяться в поштовому повідомленні про вручення адресату постанови або про відмову в її отриманні, яке надійшло від національного оператора поштового зв`язку, або дати повернення до Державної служби України з безпеки на транспорті поштового відправлення з позначкою про його невручення.

Як зазначає позивач, оскаржувану постанову відповідачем направлено на адресу: АДРЕСА_1 .

Разом з цим, за вказаною адресою позивач не проживає і не зареєстрований з 28.05.2021, а зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 .

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями відповідних сторінок паспорту позивача (а.с. 41, 42).

Як вбачається з доданої відповідачем до матеріалів справи відповіді Головного сервісного центру МВС № 31/14677-14590-2023 від 07.07.2023 станом на 06.07.2023 в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів автомобіль RENAULT PREMIUM 385.19, номерний знак НОМЕР_2 , вантажний, сідловий тягач, 1998 року випуску, VIN-код: НОМЕР_5 з 17.04.2021 по теперішній час зареєстрований на праві власності на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

До Єдиного державного реєстру транспортного засобу не вносилася інформація про належного користувача зазначеного транспортного засобу в Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 № 1197.

З доданої до зазначеної відповіді реєстраційної картки транспортного засобу колегією суддів встановлено, що в якості адреси власника ( ОСОБА_1 ) зазначено: АДРЕСА_1 .

Саме на цю адресу відповідачем і було направлено спірні постанови.

З наведеного вбачається, що відповідачем вчинено всі належні дії, передбачені п.8 розділу ІІ Інструкції № 512, зокрема, щодо направлення оскаржуваних постанов на адресу зазначену в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів або Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Крім того, не отримання зазначених постанов за актуальною адресою місця реєстрації та проживання позивача не позбавило його права на оскарження вказаних постанов у судовому порядку.

Слід також зазначити, що у разі незгоди позивача з діями посадових осіб відповідача, він не був позбавлений права звернутись з позовом про визнання таких дій протиправними.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132- 1 КУпАП, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування постанов від 15.12.2022 серії АА №00002808, серії АА №00002798 та закриття провадження по справі.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення.

Беручи до уваги вищенаведене, рішення Київського районного суду м. Полтави від 18.04.2023 у справі № 552/1441/23 підлягає скасуванню в частині задоволенні позову з прийняттям в цій частині постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 272, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-.

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 18.04.2023 по справі № 552/1441/23 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення

Прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова