Справа № 380/23573/21
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/23573/21 пров. № А/857/10024/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Глушка І.В., Улицького В.З.,

за участю секретаря Пославського Д.Б.,

представника апелянта Гомзяк І.А.,

представника відповідача Гурняк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2023 року (ухвалене головуючим суддею Грень Н.М. о 12 год. 12 хв. у м. Львові, повне судове рішення складено 12 травня 2023 року) у справі № 380/23573/21 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень та вимоги про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просила визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення від 17.05.2021 № 1 на суму 11195086 грн, податкове повідомлення - рішення від 17.05.2021 № 1 на суму 657251 грн, податкове повідомлення - рішення від 17.05.2021 № 1 на суму 730332, 48 грн, податкове повідомлення - рішення від 17.05.2021 № 1 на суму 418354, 3 грн, податкову вимогу області від 17.11.2021 № 0-1312, податкову вимогу від 19.11.2021 № 0092099- 1310-1308.

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що фактична перевірка проводилась не за місцем продажу, а на зареєстрованому складі за місцем зберігання тютюнових виробів і відповідно порушень п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР бути не могло. Крім того, стверджує, що акти перевірки, а також податкові повідомлення - рішення в порушення вимог ст. 58 Податкового кодексу України позивачці не надсилались. З урахуванням наведеного, просить позов задовольнити.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не подано документів, які свідчать про проведення обліку позивачем товарних запасів за місцем їх продажу (господарському об`єкті) і зберігання та походження товарів, відтак контролюючий орган дійшов правомірного висновку про порушення абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР, із змінами та доповненнями (далі - Закон № 481) та п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995р. № 265/95-ВР із змінами та доповненнями (далі - Закон № 265).

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

В судовому засіданні представник відповідача, заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що працівниками управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДПС у Львівській області на підставі наказів на проведення фактичної перевірки від 24.03.2021 № 1053-ПП та від 02.04.2021 № 1185-ПП та направлення на перевірку від 24.03.2021 № 3238, 3239 проведена фактична перевірка складу ( АДРЕСА_1 ), магазину-кіоску ( АДРЕСА_2 ), кіоску ( АДРЕСА_3 ) та кіоску ( АДРЕСА_4 ), що належать ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95 та інших законодавчих актів, що регулюють виробництво і обіг алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального (т. 1 а.с. 16,17, т. 2 а.с. 41).

Проведеною перевіркою встановлені порушення:

абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону № 481, до перевірки не представлено жодних прихідних накладних;

п. 12 ст. 3 Закону № 265, не забезпечено облік товарних запасів за місцем їх реалізації/зберігання.

За результатами проведеної фактичної перевірки складено акти про результати фактичної перевірки:

від 05.04.2021 № 7844/13/09.01/ НОМЕР_1 , у якому зафіксовано, що суб`єкт господарювання не надав контролюючому органу під час проведення фактичної перевірки документи у (паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (зберігання ) на суму 5597543 грн;

від 07.04.2021 № 8444/13/09.48, у якому зафіксовано, що суб`єкт господарювання не надав контролюючому органу під час проведення фактичної перевірки документи у (паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (зберігання ) на суму 365166, 24 грн;

від 07.04.2021 № 8440/13/09.01/, у якому зафіксовано, що суб`єкт господарювання не надав контролюючому органу під час проведення фактичної перевірки документи у (паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (зберігання ) на суму 328625, 99 грн;

від 07.04.2021 № 8445/13/09.01/, у якому зафіксовано, що суб`єкт господарювання не надав контролюючому органу під час проведення фактичної перевірки документи у (паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (зберігання ) на суму 209177, 17грн (т. 1 а.с. 8-11, 38-43).

05.04.2021 Головним управлінням ДПС у Львівській області складено акт відмови від підписання акту перевірки № 310/13/09.01/ НОМЕР_1 та акти відмови від отримання акту перевірки № 326/13.09.01/, № 321/13.09.01/, № 220/13.09.01/, № 323/13.09.01/, № 324/13.09.01/, № 309/3/09.01/, № 309/13/09.01/ (т. 1 а.с. 14-15, т2 а.с.16-19).

На підставі актів фактичної перевірки, якими встановлено порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» винесено податкові повідомлення рішення: від 17.05.2021 № 1, яким нараховано 11195086, 00 грн штрафних санкцій; від 17.05.2021 № 1, яким нараховано 657251, 98 грн штрафних санкцій; від 17.05.2021 № 1, яким нараховано 730332, 48 грн штрафних санкцій; від 17.05.2021 № 1, яким нараховано 418354, 30 грн штрафних санкцій (т. 1 а.с.44-47).

Головним управлінням ДПС у Львівській області винесено податкову вимогу № 0-1312 від 17.11.2021 на суму 12343772, 78 грн та № 0-1308 від 19.11.2021 на суму 657251, 98 грн (т. 1 а.с. 12, 13).

ФОП ОСОБА_1 подано скарги на податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 17.05.2021 № 1, № 1, № 1, № 1.

ДПС України за результатами розгляду скарги позивача прийнято рішення від 10.10.2021 № 23625/6/99-00-06-03-02-06, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області 17.05.2021 № 1, № 1, № 1, № 1, а скаргу без задоволення (т. 1 а.с. 28-30).

Позивач вважаючи спірні рішення відповідача протиправними, звернулася до суду із відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 ПК України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп. 80.2.1 п. 80.2 ст. 80);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80);

письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80);

неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80);

у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80).

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.8 статті 86 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Аналіз наведених норм ПК України дає підстави для висновку, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку з допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов проведення податкової перевірки.

Нормами ПК України встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою для прийняття наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16.02.2016 року (справа № 826/12651/14), від 27.01.2015 року (справа № 21-425а14) та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.03.2018 року (справа № 1570/7146/12), від 24.10.2018 року (справа № 808/1746/15) та від 04.02.2019 року (справа № 807/242/14).

При цьому, суд не повинен надавати оцінку правомірності спірного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 160/8859/18 та від 30.06.2019 у справі № 825/1747/17.

Отже, у разі недотримання вимог закону щодо процедури проведення податкової перевірки у контролюючого органу відсутні підстави для прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Таким чином, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

У постанові від 21.02.2020 року у справі № 826/17123/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що не є спірним в суді апеляційної інстанції питання щодо підстав проведення перевірки зазначених у загаданих вище наказах.

Разом з цим, позивач покликається на те, що представники контролюючого органу перед проведенням перевірки зобов`язані звернутися до платника податків листом.

Як згадувалось вище, згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється органом державної податкової служби щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами передбачений статтею 80 Кодексу.

Згідно із пунктом 80.1 статті 80 Кодексу, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відтак, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що у контролюючого органу перед проведенням фактичної перевірки відсутній обов`язок звернутися до платника податків листом, тому доводи позивача не заслуговують уваги.

Щодо суті встановлених порушень то апеляційний суд вважає за потрібне зазначити таке.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що проведеною перевіркою позивача встановлені порушення:

абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону № 481, до перевірки не представлено жодних прихідних накладних;

п. 12 ст. 3 Закону № 265, не забезпечено облік товарних запасів за місцем їх реалізації/зберігання.

За результатами проведеної фактичної перевірки складено акти про результати фактичної перевірки.

Згідно наявних у матеріалах справи копій Актів перевірки такі містять перелік виявлених порушень, їх зміст та нормативне регулювання. Перевірка проведена в присутності позивачки, яка по закінченню перевірки відмовилася ознайомитись зі змістом актів та підписати їх, що мало наслідком складення відповідних Актів про відмову від підписання.

На основі складених актів перевірки прийнято спірні податкові повідомлення рішення.

Так, згідно до ст. 3 Закону № 265, суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння);

Відповідно до ст. 20 Закону № 265, до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, я менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» чітко не визначають самого порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, лише вказується на обов`язок суб`єктів підприємницької діяльності на ведення такого обліку.

В позовній заяві позивач зазначає, що частина документів на прихід товару в приміщенні складу була відсутня, оскільки знаходилась за місцем зберігання комп`ютера.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до частин 2, 5 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних.

Колегія суддів погоджується із тим, що законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» покладено на уповноважену особу. Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Однак колегія суддів наголошує, якщо у позивача була обмежена можливість надати податковому органу первинні документи щодо походження товарів в перший день перевірки, то такі документи могли бути надані позивачем податковому органу в інший день. Однак позивачем цього зроблено не було, документи не були надані.

Окрім того, у відповідності до п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

До позовної заяви ФОП ОСОБА_1 долучила видаткові накладні, які свідчать про отримання тютюнових виробів від ТзОВ «ТЕДІС Україна».

З даних накладних слідує, що ФОП ОСОБА_1 з червня по серпень 2020 року отримувала лише сигарети Rothmans, а з січня по березень 2021 року HEETS.

Водночас, жодна накладна не підтверджує отримання товару на склад, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Також з даних накладних не слідує, що товар отримувався в кіосках, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , безпосередньо зі складу.

Як втсановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що під час перевірки контролюючому органу було надано опис залишків тютюнових виробів згідно яких на момент перевірок у позивача були наявні інші тютюнові вироби ніж зазначені у накладних, зокрема: Бонд, Вест, Вінстон, Давідоф, Данхіл, Кент, Київ, Комплімент, Лд, Парламент, Прилуки, Пріма, Собраніє, Стронг, Філіп Моріс, FIIT, glo, Айкос, Вінчестер, Вог, Гламур, Жаде, Капрі, Кемел, Лакі Страйк, ЛД, Ліфа, ЛМ, ЛС, Мальборо, Марвел, П.С., Річмонд, Собраніє, Ротманс.

До позовної заяви ФОП ОСОБА_1 долучила видаткові накладні на товар HEETS, однак, такий товар відсутній на залишках.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ФОП ОСОБА_1 зазначила що надала всі наявні в неї документи.

Відтак, позивач до прийняття відповідачем спірних актів індивідуальної дії, не долучив первинні документи, які не були надані під час перевірки.

Крім цього, позивач зазначала, що на складі за адресою АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_1 не здійснювала господарської діяльності, касовий апарат згідно положень Закону не передбачений, і відповідно дія Закону не розповсюджується на приміщення та тютюнові вироби, які знаходились за даною адресою.

Однак, п. 12 ст. 3 Закону № 265 передбачає, що суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Господарський об`єкт це об`єкт з сукупністю речей або інших цінностей, які мають вартісне визначення, використовуються чи виробляються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку.

За адресою АДРЕСА_1 знаходиться склад, який внесений в Єдиний державний реєстр місць зберігання, в якому зберігаються тютюнові вироби і який є господарським об`єктом. Тютюнові вироби є підакцизним товаром, для якого обов`язковими є документи, які підтверджують похідність товару.

Судом під час розгляду справи встановлено відсутність документів, які підтверджують факт похідності тютюнових виробів за адресою складу, який внесений до Єдиного державного реєстру місць зберігання. Ба більше, відсутність зазначених документів підтвердив і представник позивача. Разом з тим, факт наявності неінвентаризованого товару на складі сторонами не заперечується та не спростовується.

Крім цього, позивач не зазначала, що в кіосках наявні касові апарати, які згідно положень Закону передбачені, і відповідно дія Закону розповсюджується на приміщення та тютюнові вироби, які знаходились за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , що належать ФОП ОСОБА_1 .

Стосовно доводів позивача про те, що поштові відправлення із вмістом актів перевірки та податкових повідомлень- рішень не надсилалися на адресу проживання ФОП ОСОБА_1 АДРЕСА_5 , натомість такі були направлені на поштові відділення. Такі твердження спростовуються копіями конвертів, описів вкладень до поштових відправлень, на яких вказано адресу проживання ФОП ОСОБА_1 АДРЕСА_5 .

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд поділяє висновок суду першої інстанції, що позивачем не подано документів, які свідчать про проведення обліку позивачем товарних запасів за місцем їх продажу (господарському об`єкті) і зберігання та походження товарів, відтак контролюючий орган дійшов правомірного висновку про порушення абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону № 481 та п. 12 ст. 3 Закону № 265 .

Щодо твердження скаржника, що ДПС України не повідомило її про продовження терміну розгляду скарги понад 20-ти денний термін, у Рішенні про розгляд скарги від 20.10.2021 за №23625/6/99-00-06-03-02-06 то колегія суддів вважає, що таке не спростовує встановлені під час проведення фактичної перевірки порушення.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2023 року у справі № 380/23573/21 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді І. В. Глушко
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 23 серпня 2023 року