Справа № 367/7169/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Шестопалова Я.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року Справа № 367/7169/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кузьмишиної О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 травня 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Київській області

Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови та закриття провадження у справі

про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції (далі - Відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №4770733 від 14.09.2021 та закриття справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 стверджував, що оскаржувана ним постанова винесена з порушенням процедури її складання, а саме складання протоколу, без підготовки до розгляду справи, без оголошення посадової особи, якою розглядається справа, без вирішення клопотань і дослідження доказів, а також без заслуховування осіб, які приймають участь у справі.

Також Позивач зазначив, що він вимагав від інспектора поліції Собачкова М.О. документ про підтвердження проходження спеціального навчання (перепідготовки) з питань перевезення небезпечних вантажів, але останній відмовив йому у грубій формі.

Водночас Позивач стверджував, що він надав інспектору поліції всі документи і що останній їх сфотографував на свій телефон.

2. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 18 травня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало те, що Позивач не пред`явив працівнику поліції посвідчення водія.

При цьому суд зазначив, що Відповідачем не доведено факт вчинення Позивачем порушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Також суд зазначив, що у спірній постанові не зазначено докази, що до неї додаються, а також відсутні посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеофіксацію і взагалі відомості щодо її проведення.

3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, наполягаючи на тому, що Позивачем було вчинено правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності.

Разом з тим Апелянт стверджує, що Позивач не надав на вимогу інспектора поліції документ щодо допущення транспортного засобу до перевезення небезпечних вантажів, чим порушив п. «г» п.2.1 та п. «а» п. 2.4 ПДР України.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно трактує вимоги ПДР України та не надав жодної оцінки відеозапису з нагрудного відео-реєстратора інспектора поліції, який доданий до відзиву на позовну заяву.

При цьому, за твердженням Апелянта, вказаний відеозапис очевидно містить докази, що стосуються предмета доказування в цій справі.

Крім того Апелянт вважає, що Департамент патрульної поліції повинен був бути залучений в якості Відповідача до участі в цій справі, а Відповідач, до якого Позивачем заявлені позовні вимоги, на переконання Апелянта, є неналежним Відповідачем у цій справі.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2023 та від 09.08.2023 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

5. У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

6. Відповідно до частин першої - третьої статті 308 КАС України Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - зміні в частині мотивів, з яких воно прийнято, з наступних підстав.

8. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 14.09.2021 капітаном поліції батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП Київської області Собачковим М.О. винесено постанову серії ЕАО № 4770733, якою Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

У вказаній постанові зазначено, що 14.09.2021 о 12 год 15 хв. 45 км Позивач перевозив небезпечний вантаж та на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення небезпечних вантажів, чим порушив п. 2.4 «а» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

9. Позивач, вважаючи таку постанову протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

10. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону № 580-VIII передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 14 Закону № 580-VIII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 1.3. ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У п. 2.1 «г» ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог, встановлених Законами України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух» та «Про перевезення небезпечних вантажів».

Відповідно до п. 2.4 «а» ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до частин першої статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені частиною другою статті 126 цього Кодексу.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділ 1 Інструкції № 1395).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене статтею 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395).

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду апеляційної інстанції.

11. Отже, правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ненадання на вимогу поліцейського свідоцтва про допущення транспортного засобу до перевезення небезпечних вантажів є наявність відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.

При цьому судова колегія зазначає, що для притягнення особи до відповідальності за таке правопорушення першочергово необхідним є доведення факту перевезення відповідним транспортним засобом небезпечних вантажів. Лише за наявності таких обставин в особи виникає обов`язок пред`явити працівнику поліції відповідний документ про допущення транспортного засобу до перевезення небезпечних вантажів.

12. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ненадання на вимогу поліцейського свідоцтва про допущення транспортного засобу до перевезення небезпечних вантажів.

Разом з тим ані до суду першої інстанції, ані під час апеляційного провадження Відповідачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували, що транспортним засобом під керуванням Позивача під час його зупинки здійснювалося перевезення саме небезпечних вантажів.

При цьому, повно та всебічно перевіряючи доводи апеляційної скарги та усуваючи неповноту з`ясування обставин справи судом першої інстанції, колегія суддів, дослідивши відеозапис з боді-камери інспектора поліції /т.1 а.с.50/, звертає увагу на те, що з вказаного відеозапису та/або з будь-яких інших доказів, які містяться в матеріалах справи, неможливо встановити факт перевезення транспортним засобом під керуванням Позивача під час його зупинки небезпечних вантажів.

Водночас, відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, а отже, у жодному випадку не може засновуватися на припущеннях.

За таких обставин судова колегія відхиляє як необґрунтовані доводи Апелянта про те, що Позивачем було вчинено правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності, і що Позивач не надав на вимогу інспектора поліції документ щодо допущення транспортного засобу до перевезення небезпечних вантажів, чим порушив п. «г» п.2.1 та п. «а» п. 2.4 ПДР України.

13. З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана Позивачем постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО № 4770733 від 14.09.2021 підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю саме з вказаних вище підстав.

14. Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті, а допустився помилки при визначенні мотивів, з яких позов підлягає задоволенню.

15. Доводи Апелянта про те, що Департамент патрульної поліції повинен був бути залучений в якості Відповідача до участі в цій справі, а Відповідач, до якого Позивачем заявлені позовні вимоги, на переконання Апелянта, є неналежним Відповідачем у цій справі, колегія суддів відхиляє, оскільки Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції (Апелянта).

Аналогічний правовий підхід застосовано в постанові Верховного Суду від 12.06.2023 у справі № 260/1433/22.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

16. Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

17. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції підлягає задоволенню частково, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 травня 2023 року - зміні в частині мотивів, з яких воно прийнято.

18. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають, з огляду на кінцевий результат вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 травня 2023 року - змінити в частині мотивів, з яких воно прийнято.

В іншій частині рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судове рішення виготовлено 22 серпня 2023 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

О.М. Кузьмишина