Справа № 620/6055/22
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2023-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6055/22 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів: Василенка Я.М. та Парінова А.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - ГУНП в Чернігівській області, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови позивачу у не нарахуванні та невиплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 06.11.2021 по день фактичного розрахунку - 05.08.2022 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 06.11.2021 по день фактичного розрахунку - 05.08.2022.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року позов було задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернігівській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.11.2021 по 05.08.2022.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.11.2021 по 05.08.2022 у розмірі 64001 (шістдесят чотири тисячі одна) грн 85 коп.

В решті позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційної скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , 07.11.2015 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Чернігівській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 05.11.2021 № 382 о/с полковника поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області було звільнено зі служби за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію з 05.11.2021, з виплатою компенсації за 30 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за фактично відпарюваний час у 2021 році.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 у справі №620/18700/21 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернігівській області щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за 56 днів невикористаної щорічної відпустки за 2015, 2019, 2020 роки; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 56 днів невикористаної щорічної відпустки за 2015, 2019, 2020 роки; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернігівській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2021 роки; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2021 роки.

На виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 у справі №620/18700/21, відповідач 05.08.2022 перерахував на картковий рахунок позивачу компенсацію відпустки (за 2015, 2019, 2020 роки та компенсацію відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2021 роки) в сумі 64001,85 грн.

12.08.2022 позивач звернувся до відповідача з запитом, в якому, зокрема просив нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (тобто починаючи з наступного дня після дня звільнення 06.11.2021 по 05.08.2022) відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю України.

Листом від 24.08.2022 № К-250аз/124/21/01-2022 відповідач повідомив позивача про перерахування на картковий рахунок останнього коштів на виконання рішення суду від 22.02.2022 по справі № 620/18700/21 в сумі 64001,85 грн. та відсутність правових підстав для виплати середнього заробітку за період з 06.11.2021 по 05.08.2022.

Вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково виходив з того, що непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у встановлені строки, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З даним висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 КЗпП України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Колегія суддів наголошує, що порядок проходження служби позивача та звільнення регулюється спеціальним законодавством.

Разом з тим, даними нормативно-правовими актами не встановлено порядку здійснення розрахунку зі звільненою особою, зокрема, не встановлено дати проведення остаточного розрахунку та відповідальності роботодавців за невчасне здійснення виплат всіх сум, які підлягають сплаті, що ставить таких осіб у вкрай невигідне становище, оскільки фактично позбавляє їх гарантій на фінансове забезпечення соціально-побутових потреб та створює умови для неналежного виконання роботодавцем своїх обов`язків.

За загальним правилом, норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними. Тобто, норми КЗпП підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Закріплені у статтях 116,117 КЗпП норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування норм статті116та117 КЗпП як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення з військової служби.

Обов`язок роботодавця провести виплату працівнику всіх належних йому сум при звільненні, передбачений у статті 117 КЗпП України.

При цьому, як встановлено судовим рішенням у справі №620/18700/21 відповідач протиправно невиплатив ОСОБА_1 при звільненні грошову компенсацію за 56 днів невикористаної щорічної відпустки за 2015, 2019, 2020 роки та грошову компенсацію відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2021 роки, що стало підставою для зобов`язання відповідача до вчинення таких дій на підставі вказаного судового рішення.

Як зазначалось вище, відповідачем, на виконання вказаного судового рішення, 05.08.2022 було здійснено виплату грошових коштів у розмірі 64001,85 грн.

В контексті наведеного колегія суддів зауважує, що передбачена статтею 117 КЗпП відповідальність за затримку розрахунку при звільненні настає у випадку невиплати в день звільнення всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації. Вказаний законодавчий припис є загальним і не встановлює конкретні види виплат, які роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові в день його звільнення.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Наведений правовий висновок щодо застосування положень ст. ст. 116, 117 КЗпП України викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №826/9793/18 та від 23.04.2020 у справі № 810/3573/18.

Як вбачається з матеріалів справи, остаточний розрахунок із позивачем проведено лише 05.08.2022, що вчинено із порушенням строків, встановлених ст. 116 КЗпП України, а відтак у відповідності до ст. 117 КЗпП України це є підставою для стягнення середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку.

Вирішуючи питання про стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, суд повинен врахувати принцип співмірності ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

З довідки про грошове забезпечення позивача від 23.08.2022 слідує, що середньоденне грошове забезпечення позивача становить 507,44 грн.

Так, період затримки розрахунку становить з 06.11.2021 по 05.08.2022 - 273 дні, то сума середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, становить 138531,12 грн (273 х 507,44 грн = 138531,12 грн).

Разом з тим, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності та з огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 26.06.2019, у справі №761/9584/15-ц та від 26.02.2020, у справі №821/1083/17, зменшив розмір виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку до суми заборгованості виплаченої із затримкою.

Оскільки в даному випадку відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу усіх належних при звільненні сум, та враховуючи приписи статті 117 КЗпП України, яка передбачає відповідальність власника за затримку розрахунку при звільненні, підставою для якої є факт порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні саме у розмірі 64001,85 грн. з урахуванням таких критеріїв, як наявність спору між позивачем та відповідачем з приводу розміру належних до виплати позивачу сум на день звільнення; розмір заборгованості порівняно із розрахованим середнім заробітком, за час затримки розрахунку при звільненні, дії відповідача щодо її виплати, враховуючи причини невиплати компенсації відпустки та той факт, що відповідач фінансується повністю з Державного бюджету України.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Надаючи оцінку доводам учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: Я.М. Василенко

А.Б. Парінов