Справа № 592/5729/23
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2023-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 р. Справа № 592/5729/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Яковини В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.06.2023, суддя Корольова Г.Ю., по справі № 592/5729/23

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції , Командира роти №3 батальйону УПП в Сумській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Терещенка Віталія Віталійовича

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив скасувати постанову серії БАД № 077822 від 18.04.2023, винесену командиром роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Терещенком В.В., у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Рішенням Ковпаківського районного суд м. Суми від 07.06.2023 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що листа Сумської митниці № 7.24-08-1/20/8.5/1684 від 13.04.2023, на який посилається відповідач, не містить належних доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, оскільки не містить інформації про те чи вивозився транспортний засіб з митної території України після того та завозився знову. Також апелянт зазначав про відсутність у відповідача підстав для зупинки транспортного засобу, безпідставного розгляду справи не за місцем вчинення правопорушення, а у приміщенні відділення поліції, розгляду справи без участі позивача та не врахування поданого ним 17.04.2023 звернення про відкладення розгляду справи.

До судового засідання сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, 18.04.2023 командиром роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Терещенком В.В. винесено постанову серії БАД № 077822, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

За даними оскаржуваної постанови, 03.04.2023 о 17 год. 26 хв. в м. Суми на вул. Г.Крут поблизу буд. 36 керував транспортним засобом AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з порушенням строків тимчасового ввезення на територію України, чим порушив обмеження, встановлені Митним кодексом України, оскільки згідно відомостей АСМО «Інспектор», зазначений транспортний засіб був ввезений 06.04.2017 ОСОБА_1 , та використовувався позивачем, який не ввозив його на митну територію України, чим порушено вимоги ст. 380 Митного кодексу України та ст. ст. 16, 31 Закону України «Про дорожній рух», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідач діяв на підставі та у межах повноважень, передбачених діючим законодавством України, на підтвердження чого наявні належні та допустимі докази.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» № 3353-XII.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

При цьому, положеннями ст. 31 зазначеного Закону встановлено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Статтею 380 Митного кодексу України, визначено особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України.

Тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більше як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть бути передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Положеннями ч. 8 ст. 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, порушення вказаної заборони посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП, є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем надано відеозапис адміністративного правопорушення.

Зазначений диск містить відеозапис руху транспортного засобу AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 та розгляд справи про адміністративне правопорушення.

У ході судового розгляду встановлено, що підставою для винесення командиром роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Терещенком В.В. оскаржуваної постанови стало встановлення в діях ОСОБА_1 обставин керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: транспортний засіб використовувався особою, яка не ввозила його на митну територію України.

Відповідно до листа Сумської митниці № 7.24-08-1/20/8.5/1684 від 13.04.2023 згідно даних Автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» транспортний засіб AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , був ввезений на територію України 06.04.2017 громадянином ОСОБА_2 , в митному режимі тимчасове ввезення до 1 року.

Отже, зазначені відомості підтверджують встановлені поліцейським під час розгляду справи обставини керування позивачем транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: використання транспортного засобу особою, яка не ввозила його на митну територію України.

Із дослідженого наданого відповідачем відеозапису встановлено, що позивачем не заперечувалось керування ним вказаним транспортним засобом.

Разом з тим, у апеляційній скарзі позивач заперечуючи належність та допустимість листа Сумської митниці № 7.24-08-1/20/8.5/1684 від 13.04.2023 як доказу наявності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, вказував, що останній не містить інформації про те чи вивозився транспортний засіб з митної території України після того та завозився знову, а отже жодним чином не доводить факту порушення ст. 380 Митного кодексу.

Втім, такі доводи колегія суддів вважає надуманими, оскільки джерелом інформації, викладеної у листі Сумської митниці № 7.24-08-1/20/8.5/1684 від 13.04.2023, є Автоматизована система митного оформлення «Інспектор», що входить до складу Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, та одним із завдань якої є ведення бази даних митного органу - основного сховища

інформації про митне оформлення.

Отже, інформаційна довідка митного органу, складена на основі Автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» містить повну інформацію щодо переміщення транспортного засобу через митний кордон України.

Доказів на спростування вказаної інформації та для виникнення сумнівів у її достовірності позивачем не надано.

Щодо доводів апеляційної скарги щодо відсутності у відповідача підстав зупинки транспортного засобу позивача колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту, а також у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху України.

Отже, зупинка транспортного засобу ОСОБА_1 була здійснена правомірно.

Стосовно доводів апеляційної скарги про порушення процедури розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме розгляду справи не за місцем вчинення правопорушення та прийняття оскаржуваної постанови без участі позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема передбачені ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені, у тому числі ч. 8 ст. 121 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (ч. 2 п. 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395).

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Однак, Конституційний суд України у п. 2.4. рішення від 26.05.2015 № 5-рп/2015 по справі 1-1 1/2015 вказав, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні ч. 1 ст. 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Так, 03.04.2023 відповідач, виявивши необхідність отримання від митного органу інформації щодо ввезення на територію України транспортного засобу AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , повідомив позивача про те, що розгляд справи буде відкладено на 18.04.2023 07:00 год. в приміщенні УПП в Сумській області, за адресою: м. Суми, вул. Білопільський шлях, 18/1, про що складено відповідне повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції, яке було вручено позивачу 03.04.2023, що підтверджується його підписом на копії повідомлення.

В подальшому 10.04.2023 позивачу було вручено повідомлення про запрошення до підрозділу поліції на 18.04.2023 року о 08:00 год.

18.04.2023 ОСОБА_1 до УПП в Сумській області для розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП не прибув, з огляду на що розгляд справи був проведений без його участі, за його наслідками винесено оскаржувану постанову, яка була направлена позивачу листом № 3058/41/38-2023 від 20.04.2023.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, враховуючи своєчасне повідомлення позивача про призначений розгляд про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП, на 18.04.2023 в приміщенні УПП в Сумській області, за адресою: м. Суми, вул. Білопільський шлях, 18/1, відсутності від нього клопотання щодо його відкладення, колегія суддів зазначає, що командиром роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Терещенком В.В. розгляд справи здійснено із дотримання встановленої процедури.

При цьому щодо посилань апелянта на його звернення зі зверненням на ім`я командира роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Терещенка В.В. про відкладення розгляду справи, призначеного на 18.04.2023, колегія суддів зазначає, що по-перше, таке звернення було зареєстроване вже після завершення розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови, доказів звернення саме 17.04.2023 позивачем не надано, по-друге, до вказаного звернення не додано жодного доказу існування обставин, на які посилається позивач як на підставу відкладення розгляду справи.

На підставі викладеного колегія суддів зазначає, що керування позивачем транспортним засобом AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, підтверджено належними і допустимими доказами, розгляд справи відповідачем проведено із дотриманням встановленого порядку, а отже оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення серії БАД № 077822 від 18.04.2023 є правомірною та не підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.06.2023 по справі № 592/5729/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов І.С. Чалий