Справа № 280/2349/23
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року Справа № 280/2349/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Тетерюк Н.В., представника позивача: адвоката Насонової М.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (69063, м. Запоріжжя, пров. Тихий, 7; ),

Запорізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (69000, м. Запоріжжя, Одеська, 2),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд 6; ),

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач 1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якій позивач просить суд, визнати протиправними дії відповідача відносно того факту, що неможливо встановити позивача, як особу яка має право на призначення грошової допомоги, та зобов`язати відповідача встановити позивача, як особу, яка відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей підпадає під призначення одноразової грошової допомоги як дружина військовослужбовця.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Насоновою М.С., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серія АР №1106256 від 14.03.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачка з 2009 року проживала з ОСОБА_2 як дружина з чоловіком, без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер при виконанні військового обов`язку. 11.04.2023 позивач звернулась із заявою про отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, однак 12.04.2023 отримала відповідь, в якій зазначалось про неможливість встановити позивача, як особу яка має право на призначення грошової допомоги. Не погоджуючись із зазначеною відповіддю, позивач звернулась з позовом до суду. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 24.04.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 08.05.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 31.05.2023; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерство оборони України.

22.05.2023 третя особа подала до суду пояснення на позовну заяву, в яких зазначає, що не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. За приписами п.1 ч.2 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011-XII) одноразова грошова допомога призначається та виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, законодавець визначив у ст. 16-1 Закону № 2011-XII. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у пп. 1-3 п.2 ст. 16 Закону № 2011-XII, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-ХІІ). Так шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Позивач не наводить належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що у неї та загиблого були взаємні права та обов`язки, спільний побут. Враховуючи наведене, правовий статус позивача не підпадає під вимоги і дію ст. 16-1 Закону № 2011-XIІ, через що остання не має права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, а звідти, у розумінні зазначених норм матеріального права, позов про встановлення факту того, що позивачка на час загибелі ОСОБА_2 була членом сім`ї загиблого військовослужбовця, задоволенню не підлягає.

Ухвалою суду від 31.05.2023 витребувано від Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) докази по справі: інформацію з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію відомостей щодо наявності записів про народження дитини (дітей), батьком яких є померлий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інформацію з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію відомостей щодо перебування у зареєстрованому шлюбі померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 31.05.2023 підготовче засідання відкладено на 21.06.2023.

Відповідач 1 позов не визнав, 31.05.2023 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що у відповідності до статті 16-1 Закону № 2011-XIІ право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повнолітні, утриманці загиблого (померлого). Відповідно до матеріалів, наданих позивачем, ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув військовослужбовець - солдат ОСОБА_2 , виконуючи бойове завдання за призначенням, в ході ведення бойових дій. Оскільки смерть ОСОБА_2 настала під час дії воєнного стану застосуванню підлягають відповідні положення постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168), якою установлено, що сім`ям загиблих осіб виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону №2011-XIІ. На обласні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки покладені завдання щодо допомоги у підготовці документів, при необхідності, надання допомоги у їх розшуку, а також їх перевірка та підготовка висновку про наявність права заявників на одержання одноразової грошової допомоги, направлення документів на розгляд зазначеної комісії, виплата сум допомоги на підставі рішень, прийнятих комісією Міністерства оборони України. В свою чергу, прийняття рішення про призначення (або відмови в призначенні) виплати одноразової грошової допомоги належить до компетенції Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яка створена та діє згідно наказу Міністерства оборони України від 26.10.2016 № 564 «Про затвердження Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2016 за № 1497/29627. Позивач стверджує, що проживала разом із солдатом ОСОБА_3 як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу, та вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, у зв`язку з чим, звернулась до Запорізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) із відповідною заявою. Запорізький РТЦК та СП роз`яснив заявнику, що на неї не поширюються положення статті 16-1 Закону № 2011-XIІ, оскільки право на одержання одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою № 168, мають, зокрема, один із подружжя, який не одружився вдруге. Посилається на положення Сімейного кодексу України, відповідно до яких проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Вважає, що встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу не впливає на право заявника щодо одержання одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою №168.Просить у задоволенні позову відмовити.

20.06.2023 представник позивача подав відповідь на відзив відповідача 1 та заперечення на пояснення третьої особи, в яких зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Вони спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками однієї дитини ОСОБА_4 , яка перебувала на їх утриманні. Вважає, що згідно з приписами п.13 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого 25.12.2013 постановою Кабінету Міністрів України №975, відповідач 1 міг прийняти стосовно позивача рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю). Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 21.06.2023 залучено до участі в справі в якості співвідповідача Запорізький РТЦК та СП (далі також відповідач 2), відповідно до частини 6 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд адміністративної справи розпочати спочатку, призначено підготовче засідання на 12.07.2023.

11.07.2023 відповідач 2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 11.04.2023 позивачка звернулася із заявою до Запорізького РТЦК та СП, в якій просила призначити та виплатити їй одноразову грошову допомогу через загибель її чоловіка ОСОБА_2 , відповідно до Постанови № 168, однак у задоволенні вимог викладених у заяві, позивачці було відмовлено, оскільки позивачка не відноситься до членів сім`ї загиблого ОСОБА_2 , а проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 12.07.2023 підготовче засідання відкладено на 26.07.2023.

24.07.2023 представник відповідача 2 подав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі.

Ухвалою суду від 26.07.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 22.08.2023.

У судовому засіданні 22.08.2023 представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, представники відповідачів, третьої особи в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце судового розгляду повідомленні належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

З урахуванням положень статей 194 та 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд визнав за можливе здійснити судовий розгляд за відсутності представників відповідачів та третьої особи.

У судовому засіданні 22.08.2023 судом проголошено скорочене рішення.

Заслухавши вступне слово та пояснення представника позивача, оголосивши заяви по суті справи, подані іншими учасниками справи, допитавши свідка, безпосередньо дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази, суд встановив такі обставини.

Відповідно до повідомлення про смерть від 12.09.2022 № СЗ/4667, старший водій радіо телефоніст автомобільного відділення взводу забезпечення зенітного ракетно артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , призваний 03.06.2022 року на військову службу за указом Президента України «Про загальну мобілізацію» ІНФОРМАЦІЯ_5 , був вірний військовій присязі у бою за нашу Батьківщину, виявив стійкість та мужність поблизу Бахмутського району Донецької області, загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 виконуючи бойове завдання за призначенням, в ході ведення бойових дій.

11.04.2023 ОСОБА_1 звернулась із заявою до Запорізького РТЦК та СП, в якій просила виплатити їй одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_2 .

Крім того, 11.04.2023 позивач звернулась до Запорізького ОТЦК та СП із заявою, в якій зазначила, що є цивільною дружиною ОСОБА_2 , який є загиблим військовослужбовцем та проходив службу солдатом військової частини НОМЕР_2 , просила призначити їй одноразову грошову допомогу, передбачену Законом № 2011-XIІ.

За результатами розгляду заяви позивача, Запорізький РТЦК та СП 12.04.2023 надав відповідь №Ф/3013, в якій повідомив, що згідно ст. 16-1 Закону № 2011-XIІ визначені особи, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Неможливо встановити позивача, як особу, яка має право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, що не відповідає вимогам ст. 16-1 Закону №2011-XIІ. Таким чином, Запорізький РТЦК та СП обмежений у повноваженнях щодо прийняття рішення про відмову або утримання від вчинення будь-яких дій щодо призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим неможливо задовольнити клопотання, зазначене у зверненні позивача у зв`язку із відсутністю на те законних підстав.

Вважаючи протиправними дії відповідача 1 відносно того факту, що неможливо встановити позивача, як особу яка має право на призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ст. 41 Закону № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-XII.

Закон № 2011-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-XII (тут і в подальшому в редакції на момент загибелі військовослужбовця) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який був неодноразово продовжений та не скасований на момент виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 1 Постанови №168 (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно - стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до п. 2-1 Постанови №168 установлено, що порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних Міністерств та державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки.

Відповідно до ч. 1 ст. 16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Частиною 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання Закону № 2011-XII Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», якою затвердив відповідний Порядок (далі - Порядок № 975).

Згідно з п. 3 Порядку № 975 (тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

За приписами п. 10 Порядку № 975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні); постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому-шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.

Пунктом 12 Порядку №975 передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до п.13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку (пункт 15 Порядку №975).

Відповідно до вимог пункту 13 Порядку №975, наказом Міністерства оборони України від 26.10.2016 № 564 затверджено Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2016 за № 1497/29627 (далі Положення №564), відповідно до пункту 1 якого основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішень про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статтею 21-4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та компенсаційних сум військовослужбовцям, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, які загинули під час виконання обов`язків військової служби у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках, передбачених резолюціями Генеральної Асамблеї ООН та постановою Кабінету Міністрів України від 05 травня 1994 року № 290 «Про затвердження Положення про порядок виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які загинули під час виконання обов`язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках».

Пунктом 2 Положення №564 передбачено, що з метою забезпечення виконання покладених на неї завдань Комісія зобов`язана, крім іншого, приймати до розгляду документи, що надходять до Міністерства оборони України для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статтею 21-4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцям Збройних Сил України, особам, звільненим з військової служби зі Збройних Сил України та СРСР, які стали інвалідами, військовозобов`язаним та резервістам, які стали інвалідами внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) чи захворювання, пов`язаних з їх призовом на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, членам родин загиблих (померлих) військовослужбовців Збройних Сил України; приймати рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги в місячний строк із дня надходження всіх необхідних документів.

Аналіз наведених норм у сукупності дає підстави вважати, що прийняття рішення про призначення (або відмову в призначенні) виплати одноразової грошової допомоги належить до компетенції Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яка створена та діє згідно наказу Міністерства оборони України від 26.10.2016 № 564 «Про затвердження Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2016 за № 1497/29627.

Слід зазначити, що відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин 1, 2 статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Судом встановлено, що на момент виникнення спірних правовідносин у даній справі, Запорізьким ОТЦК та СП не вчинялось жодних дій та не приймалось жодних рішень щодо спірного питання, адже відповідь про відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця надавалась ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В свою чергу, під час судового розгляду судом встановлено, що ЗОТЦК та СП було винесено висновок №3222/с від 16.06.2023 щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам або утриманцям військовослужбовця ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час дії воєнного стану, який відповідачем 1 направлено до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони Украйни для вирішення відповідного питання.

Разом із тим, даний висновок не був прийнятий на момент виникнення спірних правовідносин та звернення до суду з даним позовом, і надання оцінки такому висновку та його правових наслідків для позивача не охоплюється предметом доказування у даній справі.

Водночас, оскаржувані позивачем дії Запорізького ОТЦК та СП (які, як встановлено судом, фактично вчинені Запорізьким РТЦК та СП) відносно того факту, що неможливо встановити позивача, як особу яка має право на призначення грошової допомоги, не породжують для позивача будь-яких правових наслідків, оскільки не є остаточними у процедурі вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги та не створюють для позивача жодних прав на обов`язків.

Такі правові наслідки можуть виникнути для позивача у випадку прийняття уповноваженим органом рішення про відмову у призначенні грошової допомоги, яке може бути оскаржено в установленому порядку відповдно до положень пункту 15 Порядку №975.

Відсутність у заявника прав чи обов`язків у зв`язку із вчиненням оскаржуваних дій не породжує для останнього і права на захист, що встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16, від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18, від 23 грудня 2019 року у справі № 712/3842/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 500/477/15-а, від 12 травня 2021 року у справі № № 640/11938/20, від 16 серпня 2023 року у справі №440/3862/18 тощо.

При цьому, є перечасним надання оцінки аргументам позивача щодо перебування у шлюбних відносинах із загиблим військовослужбовцем та наданим на їх підтердження доказам, у тому числі, показам свідка ОСОБА_5 , який був допитаний у судовому засіданні 22.08.2023, оскільки суд не може перебирати на себе функцію уповноваженого органу і вирішувати питання щодо наявності (або відсутності) підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги до того, як відповідне рішення буде прийнято компетентним органом за встановленою процедурою.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги є не обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволені позову.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 243-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (69063, м. Запоріжжя, пров. Тихий, 7; ), Запорізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (69000, м. Запоріжжя, Одеська, 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд 6; ), про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 25.08.2023.

Суддя М.О. Семененко