Справа № 380/6785/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/6785/23 пров. № А/857/11242/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Гінди О. М., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання Хомича О. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року у справі №380/6785/23 за адміністративним позовом Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

суддя в 1-й інстанції Гавдик З. В.,

час ухвалення рішення 05.06.2023 року,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення 05.06.2023 року,

в с т а н о в и в:

Позивач Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного звернулася в суд з позовом до відповідача Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якому просила визнати протиправними дії державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Юрчишина Юрія Святославовича, що полягають у відмові у закритті виконавчого провадження №69929852 у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» протиправними; зобов`язати державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої спужби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Юрчишина Юрія Святославовича закінчити виконавче провадження №69929852 у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір та витрати виконавчого провадження у виконавчому провадженні №69929852 з Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного не стягувати на підставі ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Юрчишина Юрія Святославовича, що полягають у відмові закриття виконавчого провадження №69929852 у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження. Зобов`язано Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) повторно розглянути заяву Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №69929852 у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження від 06 грудня 2022 року за вих. №7471 із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що Національною академією до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 вересня 2022 року у ВП №69929852, а саме: проведено перерахунок і виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням абз.4 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року з 01 березня 2018 року по 25 листопада 2020 року, а тому виконавче провадження підлягає закінченню на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначає, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», тому, враховуючи те, що виконавчий лист виконано позивачем до відкриття виконавчого провадження, тому виконавчий збір стягненню не підлягає. Крім того, вказує, що у межах виконавчого провадження №69929852 державним виконавцем постанова про залучення експерта до виконавчого провадження не виносилась та експерт не залучався. Таким чином, вважає, що підстави для відмови у закінченні виконавчого провадження №69929852 у зв`язку з фактичним виконанням рішення, а також стягненням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відсутні. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача (апелянта) Бречко О. А. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представник позивача (апелянта), перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 червня 2022 року на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі №380/16476/21, яке набрало законної сили в частині про зобов`язання Національну академію провести перерахунок і виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням абз.4 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року з 01 березня 2018 року по 25 листопада 2020 року, видано виконавчий лист.

27 вересня 2022 року відповідачем відкрито виконавче провадження №69929852 з виконання виконавчого листа №380/16476/21 виданого 22 червня 2022 року Львівським окружним адміністративним судом, яким зобов`язано Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного провести перерахунок і виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням абз. 4 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 з 01.03.2018 по 25.11.2020.

06 грудня 2022 року позивачем надіслано відповідачу заяву за №7471 про те, що судове рішення у справі №380/16476/21 виконане позивачем 27 червня 2022 року, тобто до відкриття виконавчого провадження, з проханням винести постанову про закінчення виконавчого провадження №69929852 у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження.

05 січня 2023 року відповідач на вищевказаний лист повідомив позивача про те, що на примусовому виконанні у Франківському відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції станом на 04 січня 2023 року перебуває виконавче провадження №69929852 з примусового виконання виконавчого листа №380/16476/21 від 22 червня 2022 року про зобов`язання Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного провести перерахунок і виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахування абз.4 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 з 01 березня 2018 року по 25 листопада 2020 року.

02 січня 2023 року у Відділ надійшла заява від Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 06 грудня 2022 року за вих.№7471 про виконання вищевказаного судового рішення та долучено: копію платіжного доручення №1728 від 24 червня 2022 року, сума виплати становить 67318,28 грн; розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, де сума індексації складає 83625,20 грн; розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 25 листопада 2020 року (згідно з якою розмір підвищення грошового забезпечення у березні (5045,52 грн) перевищив суму індексації, нарахованої у цьому місяці, то подальше нарахування індексації не здійснюється).

Відповідно до заяви про відкриття виконавчого провадження від 10 вересня 2022 року стягувач вказує, що Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного добровільно не виконала рішення суду в частині проведення перерахунку і виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахування абз.4 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року з 01 березня 2018 року по 25 листопада 2020 року, з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до наданого стягувачем висновку судово-економічної експертизи від 08 вересня 2021 року №3952 розмір індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням абз.4 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року за період з 01 березня 2018 року по 25 листопада 2020 року (із відрахуванням проведених при звільнені виплат) становить 95749,28 гривень.

Станом на 05 січня 2023 року у Відділ не надходив розрахунок індексації грошового забезпечення з урахуванням абз.4 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року за період з 01 березня 2018 року по 25 листопада 2020 року. З огляду на вищевказане підстави для закінчення виконавчого провадження відсутні.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що будь-які належні та допустимі докази виконання відповідачем зобов`язань вживати передбачених Законом України Про виконавче провадження заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, в тому числі і передбачені ст. 31, 33 Закону України Про виконавче провадження у матеріалах справи відсутні, а тому дії відповідача щодо відмови у закритті виконавчого провадження №69929852 у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження є протиправними. Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача закінчити виконавче провадження №69929852 у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження у виконавчому провадженні №69929852 з Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного не стягувати на підставі ч.9 ст.27 Закону України Про виконавче провадження, то суд дійшов висновку про те, що у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 06 грудня 2022 року за вих. №7471, із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII.

Згідно зі ст.1 Закон України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Ч.1, 2 ст.18 цього Закону передбачає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За змістом ч.2 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ч.3, 4 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-18, 19-1 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Як встановлено судом першої інстанції, зміст спірних дій відповідача полягає в тому, що ним безпідставно взято до уваги наданий стягувачем висновок судово-економічної експертизи від 08 вересня 2021 року №3952, згідно з яким розмір індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням абз.4 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року за період з 01 березня 2018 року по 25 листопада 2020 року (із відрахуванням проведених при звільнені виплат) становить 95749,28 грн, разом з тим, судом при вирішенні спору у справі №380/16476/21 цей же висновок не враховано та не надано йому оцінки, як доказу, при прийнятті рішення, за наслідками якого відкрито виконавче провадження № 69929852, яке позивач просив закрити.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач при виконанні виконавчого документу, обмежений його змістом, і не вправі виходити за його межі, у спосіб не визначений законом.

Матеріалами справи стверджується, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року визнано бездіяльність Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, протиправною. Зобов`язано Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 року. Визнано бездіяльність Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного щодо неврахування абз. 4 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.03.2018 року по 25.11.2020 року. Зобов`язано Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного провести перерахунок і виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням абз. 4 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року з 01.03.2018 року по 25.11.2020 року, з урахуванням виплачених сум, із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 року. Визнано протиправною бездіяльність Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного щодо ненарахування та невиплати з 30.01.2020 року по 25.11.2020 року ОСОБА_1 грошового забезпечення, виходячи з розрахункової величини - розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, та множенням такого на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб № 704 від 30.08.2017 року. Зобов`язано Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного нарахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення, виходячи з розрахункової величини - розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, та множенням такого на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб № 704 від 30.08.2017 року за період з 30.01.2020 року по 25.11.2020 року, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року в справі № 380/16476/21 в частині визначення базового місяця для індексації грошового забезпечення, компенсації військового збору з проіндексованого грошового забезпечення, розподілу витрат за проведення експертизи скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов в частині визначення базового місяця для індексації грошового забезпечення задоволено. Визнано протиправними дії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного щодо нездійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 25.11.2020 року із застосуванням січня 2008 року як базового місяця. Зобов`язано Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року, з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця. У частині розподілу витрат ОСОБА_1 на проведення судово-економічної експертизи рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року в справі № 380/16476/21 залишено без змін.

На виконання вищевказаних рішень суду, Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного 27 червня 2022 року виплатила ОСОБА_1 кошти, що підтверджується платіжним дорученням №1728 від 24 червня 2022 року.

Разом з тим, 27 вересня 2022 року державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Юрчишином Ю. С. відкрито виконавче провадження за заявою стягувача про проведення перерахунку і виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахування абз.4 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року з 01 березня 2018 року по 25 листопада 2020 року, з урахуванням виплачених сум.

Відмовляючи у задоволенні заяви про закінчення виконавчого провадження на підставі листа позивача №7471 про виконання судового рішення, державний виконавець покликається на те, що вказана індексація виплачена не у повному розмірі згідно з поданою стягувачем експертизою.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що державним виконавцем у межах виконавчого провадження не призначалася експертиза та не вчинялися інші дії щодо визначення розміру виплаченої індексації грошового забезпечення, оскільки докази на спростування цих обставин у матеріалах справи відсутні.

Крім того, судом першої інстанції правильно надано оцінку щодо зазначеної експертизи.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що будь-які належні та допустимі докази виконання відповідачем зобов`язань вживати передбачених Законом України Про виконавче провадження заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, в тому числі і передбачені ст. 31, 33 Закону України Про виконавче провадження у матеріалах справи відсутні, а тому дії відповідача щодо відмови у закритті виконавчого провадження №69929852 у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження є протиправними.

Щодо позовних вимог у частині зобов`язання відповідача закінчити виконавче провадження №69929852 у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження у виконавчому провадженні №69929852 з Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного не стягувати на підставі ч.9 ст.27 Закону України Про виконавче провадження, то колегія суддів зазначає наступне.

Ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом виконавче провадження підлягає закінченню на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження".

Як зазначено вище, відповідно до ч.2 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Крім того, ч.5 та 9 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" визначений вичерпний перелік підстав для звільнення боржника від сплати виконавчого збору. Зокрема, відповідно до ч.9 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 цього Закону, якщо судове рішення було виконане до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 15.01.2020 по справі № 750/4975/17, де зазначено, що у разі виконання рішення суду добровільно, боржник не повинен нести тягар додаткових витрат, таких наприклад, як виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, тощо.

Разом з тим, на думку колегії суддів, вчинення усіх цих дій належить до компетенції державного виконавця при вирішенні питання щодо закінчення виконавчого провадження і вирішується у встановленій законом послідовності.

Оскільки судом першої інстанції правильно визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у закритті виконавчого провадження №69929852 у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження, тому у спірних правовідносинах колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про необхідність зобов`язання суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, а саме: зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 06 грудня 2022 року за вих. №7471, із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені скаржником в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог в частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року у справі №380/6785/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді О. М. Гінда
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 23 серпня 2023 року.