Справа № 160/1477/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2023-08-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 серпня 2023 року м. Дніпросправа № 160/1477/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року (суддя Боженко Н.В.) у справі №160/1477/23 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року в адміністративній справі №160/1477/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:

визнано протиправними дії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020 року, 01.02.2021 року, 01.02.2022 року основного розміру пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язано Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нові довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового

забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення з 01.02.2020 року, 01.02.2021 року та 01.02.2022 року років перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

04 травня 2023 року позивачем отримано виконавчий лист про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

06 червня 2023 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із клопотанням про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст.382 КАС України.

В обґрунтування клопотання позивач зазначав, що рішення суду перебуває на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби, але відповідач, в повному обсязі, рішення суду не виконує. Так, відповідачем на виконання рішення суду видано довідки без урахування усіх складових, зазначених в рішенні суду. Таким чином, на думку заявника, наявні всі підстави стверджувати, що відповідачем рішення суду не виконується умисно та без поважних причин, що, в свою чергу, є підставою для встановлення судового контролю за його виконанням відповідно до ст.382 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року в задоволенні клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що досліджені аргументи поданого клопотання та долучені до нього матеріали, не дають підстави для висновку, що у спірному випадку рішення суду не може бути виконано у спосіб, що визначений для виконання рішень суду. З цього приводу суд зазначив те, що рішення суду можуть виконуватися як у добровільному так і в примусовому порядку. Примусове виконання рішень суду покладається на органи державної виконавчої служби. У свою чергу, Законом України «Про виконавче провадження» визначено певний алгоритм дій виконавця в ході примусового виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії. Також суд звернув увагу на те, що у разі незгоди позивача з рішеннями, діями відповідача, які вчиненні на виконання рішення суду, він може оскаржити такі рішення/дії відповідача в порядку, передбаченому ст.383 КАС України.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задовольнити. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що процесуальний закон не пов`язує можливість встановлення судового контролю із результатами виконавчого провадження чи із самим фактом знаходження виконавчого документа на примусовому виконанні. З цих підстав, вказуючи на те, що до теперішнього часу зобов`язальне рішення суду, яке ухвалено на користь позивача, залишається не виконаним, позивач вважає необґрунтованою ухвалу суду першої інстанції, якою відмовлено у встановленні судового контролю за виконанням рішення суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, процесуальним законом передбачена можливість суду в порядку здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений строк звіт про виконання судового рішення.

Натомість, такий процесуальний механізм судового контролю застосовується судом на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, оскільки дефініція статті 382 КАС України передбачає право суду на його застосування, а не обов`язок.

Необхідність такого застосування має бути належним чином обґрунтована стороною у справі з огляду на доцільність вжиття такого процесуального механізму або потребує наявності певних сумнівів у суду щодо виконання суб`єктом владних повноважень його рішення, чи інших значущих підстав.

Саме по собі застосування судового контролю виконання судових рішень за відсутності очевидної необхідності не є виправданим.

Отже, ненаведення позивачем обґрунтованих доводів та ненадання доказів на підтвердження того, що виконання судового рішення в цій справі без встановлення судового контролю буде неможливим, свідчить на відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені Верховним Судом у справі №806/2594/16 (постанова від 28.04.2021), №300/2963/22 (постанова від 01.05.2023).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірному випадку позивачем не було обгрунтовано того, в чому полягає неможливість виконання рішення суду без встановлення судового контролю.

Як вбачається з клопотання позивача про встановлення судового контрою за виконанням рішення суду та з його апеляційної скарги, необхідність встановлення судового контролю позивач пов`язує виключно з тим, що відповідачем, на виконання рішення суду, видано оновлені довідки, які, за позицією позивача, не містять в собі всіх складових грошового забезпечення, що визначені в судовому рішення (їх відсоткове співвідношення до посадового окладу).

Тобто, аргументи позивача свідчать про те, що відповідачем виконується рішення суду, але, за позицією позивача, виконується не у спосіб, що встановлений рішенням суду.

З приводу таких аргументів суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що незгода позивача із рішеннями, діями або бездіяльністю відповідача, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, є підставою для звернення до суду із заявою в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, а не з клопотанням про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Отже, суд першої інстанції, врахувавши обставини, які існували на час прийняття оскаржуваної ухвали, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування судового контролю за виконанням відповідачем судового рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.315, ст.ст.316 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року у справі №160/1477/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строки, визначено ст..329 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 24.08.2023

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк