Справа № 480/13917/21
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2023-08-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2023 року Суми Справа № 480/13917/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сидорука А.І.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до - Військової частини НОМЕР_1 ,

про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стислий виклад позицій сторін.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо здійснення розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 18.09.2015 по 24.10.2019 в розмірі 2951,06 грн; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 18.09.2015 по 24.10.2019 в розмірі 229 179,02 грн без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору, з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на виконання рішення суду, яким відповідача зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, відповідач не в повному обсязі сплатив позивачу середній заробіток, оскільки фактична сума середнього заробітку повинна складати 229 179,02 грн, а не 2951,06 грн, який відповідач сплатив позивачу.

Одночасно з поданням позову позивачем заявлено клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, шляхом зобов`язання відповідача, у місячний строк з моменту набрання законної сили рішенням суду, подати звіт про його виконання.

Відповідач подав відзив на позов, який мотивований тим, що невчасний розрахунок за не отриману індексацію грошового забезпечення в грошовому еквіваленті не може вважатись як не вчасним розрахунком по заробітній платі, оскільки у відповідності до норм Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та Порядку, затвердженого наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018, індексація не входить до складу грошового забезпечення. Таким чином, підстави для застосування ст. 117 КЗпП України в даних правовідносинах відсутні.

Позивачем було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи. Суд долучив документи до матеріалів справи.

Процесуальні дії у справі.

24.12.2021 судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Суд звертає увагу, що розгляд справи здійснювався з урахуванням введення в Україні воєнного стану, ситуації, яка склалась на території Сумської області та безпосередньо міста Суми, в тому числі, частих повітрянних тривог, які перешкоджали роботі судді та працівникам апарату суду, вимкнень електропостачання, повідомлень про замінування суду, а також навантаження судді тощо.

Обставини, які встановлені судом.

Наказом відповідача від 18.09.2015 № 204 позивача було виключено зі списків особового складу (а.с 8).

05.03.2020 Сумським окружним адміністративним судом було ухвалено рішення у справі № 480/4345/19, яким зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 05.09.2014 по 18.09.2015 із встановленням для обчислення місяця підвищення (базового місяця) вересень 2014 року та зобов`язано нарахувати і виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 18.09.2015 по 24.10.2019 без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору (з.б.а.с. 36).

31.08.2021 відповідач перерахував позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 05.09.2014 по 18.09.2015 в сумі 2908,34 грн (а.с. 12) та середній заробіток за час затримки за період з 18.09.2015 по 24.10.2019 в розмірі 2951,06 грн (а.с. 13).

Місячний розмір грошового забезпечення позивача за липень 2015 року складав 4723,26 грн, а за серпень 2015 - 4761,83 грн, середньоденний розмір - 152,99 грн, що підтверджується довідкою відповідача (а.с. 14).

У зв`язку з тим, що на виконання рішення суду відповідач сплатив позивачу суму середнього заробітку за час затримки за період з 18.09.2015 по 24.10.2019 в сумі 2951,06 грн, а не в сумі 229 179,02 грн, позивач, вважаючи такі дії протиправними, звернувся до суду з даним позовом про визнання дій відповідача протиправними та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в сумі 229 179,02 грн.

Висновки суду та їх мотиви.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (ст. 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно припису ч. 1 ст. 116 КЗпП України (в редакції до 01.07.2022) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Даною нормою встановлено обов`язок роботодавця виплатити працівнику у день звільнення всі належні йому суми, під якими розуміються, в тому числі і суми індексації грошового забезпечення.

Доводи відповідача щодо відсутності підстав для застосування ст. 117 КЗпП України в даних правовідносинах є необгрунтованими. Зазначеною нормою (в редакції до 01.07.2022) встановлено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, даною нормою встановлено саме право суду зменшувати розмір середнього заробітку, який має сплатити роботодавець, а не право роботодавця зменшувати його розмір.

Судом встановлено, що рішенням суду у справі № 480/4345/19 відповідача зобов`язано нарахувати та виплати індексацію грошового забезпечення позивачу та середній заробіток за затримку виплати такої індексації. При цьому, в рішенні суду не зазначено точної суми середнього заробітку, яка підлягає нарахуванню та виплаті позивачу, оскільки сам позивач, користуючись наданими йому процесуальними правами, визначив предмет позову у справі № 480/4345/19 - середній заробіток за час затримки за період з 18.09.2015 по 24.10.2019 (без зазначення конкретної суми).

Відповідач, виконуючи таке рішення суду, здійснив правильно розрахунок середнього заробітку позивача за період з 18.09.2015 по 24.10.2019 у сумі 229 179,02 грн, проте виплатив його позивачу, з урахуванням правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду по справі № 806/2473/18 від 30.09.2019 у розмірі 2951,06 грн. (1,29% від суми 229 179,02 грн) (а.с. 14).

Як вже було зазначено судом, право зменшувати розмір середнього заробітку за затримку розрахунку є виключною прерогативою суду, а не відповідача.

Тому суд погоджується з доводами позивача, що дії відповідача щодо здійснення обрахунку та виплати середнього заробітку позивачу, за час затримки розрахунку за період з 18.09.2015 по 24.10.2019 в розмірі 2951,06 грн, є неправомірними.

В той же час, суд вважає за необхідне врахувати зазначений висновок Верховного Суду.

Позивач в даній справі має право отримати середній заробіток за затримку в сумі 229 179,02 грн, проте, з урахуванням принципів співмірності та справедливості, суд вважає за необхідне зменшити його розмір до 2951,06 грн виходячи з наступного. Позивач звернувся з позовом у справі № 480/4345/19 більше ніж через 4 роки після звільнення, внаслідок чого збільшився період затримки та сума середнього заробітку. У справі № 480/4345/19 позивач заявляв вимогу нарахувати та стягнути середній заробіток без конкретно визначеної його суми. Сума середнього заробітку за весь час затримки за період з 18.09.2015 по 24.10.2019 складає 229179,02 грн, що більше ніж в 78 разів більше несвоєчасно виплаченої суми індексації позивачу в розмірі 2908,34 грн. Відповідач є військовим формуванням, яке фінансується за рахунок Державного бюджету України.

Отже, суд зменшує розмір середнього заробітку, який має сплатити відповідач за затримку розрахунку.

Суд звертає увагу позивача, що обраний ним спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав. Звернення до суду з позовом не повинно мати на меті встановлення факту чи відновлення правопорядку, як-от констатація допущення суб`єктом владних повноважень певного правопорушення.

На переконання суду, даний позов подано з метою встановлення факту неправомірності дій відповідача щодо обрахунку середнього заробітку. При цьому, відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскаржених дій.

Отже, оскільки судом зменшено розмір середнього заробітку за час затримки, який має сплатити відповідач позивачу до суми 2951,06 грн і зазначена сума сплачена позивачу до моменту подачі даного позову, що підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку, що фактично метою даного позову є встановлення факту неправомірності дій відповідача, в частині розрахунку середнього заробітку, що суперечить цілям адміністративного судочинства. Враховуючи вищезазначені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до норми ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - відмовити.

2. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано суддею 24.08.2023.

Суддя А.І. Сидорук