Справа № 160/8404/23
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року Справа № 160/8404/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

15.04.2023р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та просить:

1) визнати протиправною відмову відповідача-2 №38 від 03.01.2023 у перерахунку, нарахуванні та виплаті з 28.03.2022 позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність;

2) зобов`язати відповідача-1 зарахувати позивачеві до пільгового підземного стажу з повним робочим днем за Списком №1 наступні періоди роботи, які становлять 6 років 1 місяць 4 дні у Рудоуправлінні ім.Кірова ДВО Південруд ММ СРСР:

- з 27.03.1995 року по 30.04.2001 рік - підземним гірником шахти Северная (подземным горнорабочим мовою оригіналу) другого розряду;

- з 01.07.1996 по 28.02.1999 роки - підземним люковим шахти Северная четвертого розряду;

- з 01.03.1999 по 14.12.2000 роки - підземним люковим шахти ім.Артема четвертого розряду;

- з 15.12.2000 по 30.04.2001 роки - підземним слюсарем черговим та з ремонту обладнання четвертого розряду шахти ім.Артема.

3) зобов`язати відповідача-1 позивачеві з 28.03.2022 року здійснити перерахунок, нарахувати та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 28.03.2022р. він отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому, пенсія призначення не у розмірі шахтаря та до пільгового стажу роботи позивача зараховано не всі періоди. Позивач звернувся до відповідача-1 із заявою від 29.12.2022р. про перерахунок пенсії у розмірі пенсії шахтаря відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №738 про відмову в перерахунку пенсії від 03.01.2023р. позивачеві було відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки стаж за Списком №1 складає 12 років 6 місяців 12 днів із необхідних 15 років та періоди, які можливо зарахувати за Списком №1 вказано в рішенні комісії №6 від 04.03.2023р. Позивач вважає таке рішення відповідача-2 протиправним, оскільки його пільговий стаж за Списком №1 на підземних роботах складає 15 років 05 місяців 15 днів, а тому він має право на обчислення пенсії в розмірі встановленому ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (а.с.1-8).

Ухвалою суду від 01.05.2023р. було відкрито провадження у даній справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та, зокрема, зобов`язано відповідачів, зокрема, надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.46).

11.05.2023р. засобами поштового зв`язку, на виконання вимог вказаної ухвали суду, від відповідача-2 (Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області) надійшов письмовий відзив, в якому останній просив відмовити в задоволенні адміністративного позову позивача в повному обсязі посилаючись, зокрема, на те, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, та з 28.02.2022 отримує пенсію зі віком, призначену пенсію відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 (Список № 1), при цьому, згідно наданих документів страховий стаж позивача становить 39 років 00 місяців 24 дні, у тому числі пільговий - 12 років 6 місяців 12 днів, з них 7 років 3 місяці 24 дні на підземних роботах; Комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення № 6 від 04.03.2022 про підтвердження для зарахування періодів роботи з 01.04.1995 по 25.06.1995, з 25.07.1995 по 23.05.1998, з 01.06.1998 по 31.12.1998, з 01.02.1999 по 21.08.2000 та з 28.04.2001 по 30.04.2001 до стажу роботи за Списком № 1, оскільки в рішенні Комісії не зазначено зарахувати підтверджені періоди до пільгового стажу за Списком № 1 на підземних роботах, тому вказані періоди зараховані тільки до стажу за Списком № 1; час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на таку службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за спеціальністю або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу періоду проходження позивачем військової служби з 29.05.1990 по 16.06.1992, у зв`язку із відсутністю навчання або роботи за спеціальністю до початку служби (а.с.54-56).

23.05.2023р. через систему «Електронний суд», на виконання вимог вказаної ухвали суду, від відповідача-1 (Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній просив в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, та з 28.02.2022 отримує пенсію зі віком, призначену пенсію відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 (Список № 1), при цьому, згідно наданих документів страховий стаж позивача становить 39 років 00 місяців 24 дні, у тому числі пільговий - 12 років 6 місяців 12 днів, з них 7 років 3 місяці 24 дні на підземних роботах; Комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення № 6 від 04.03.2022 про підтвердження для зарахування періодів роботи з 01.04.1995 по 25.06.1995, з 25.07.1995 по 23.05.1998, з 01.06.1998 по 31.12.1998, з 01.02.1999 по 21.08.2000 та з 28.04.2001 по 30.04.2001 до стажу роботи за Списком № 1, оскільки в рішенні Комісії не зазначено зарахувати підтверджені періоди до пільгового стажу за Списком № 1 на підземних роботах, тому вказані періоди зараховані тільки до стажу за Списком № 1; не може бути зарахований період роботи з 22.08.2000 по 27.04.2001, оскільки право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 не підтверджено атестацією робочих місць за умовами праці. Окрім того, відповідач-1 посилається на свої дискреційні повноваження у спірних правовідносинах(а.с.61-64).

Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 06.07.2023р. було продовжено строк розгляду даної справи до 04.08.2023р. (а.с.167).

У зв`язку із перебуванням судді Конєвої С.О. з 24.07.2023р. по 18.08.2023р. включно у щорічній відпустці, рішення у даній адміністративній справі приймається 21.08.2023р.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення № 6 від 04.03.2022 про підтвердження для зарахування періодів роботи позивача з 01.04.1995 по 25.06.1995, з 25.07.1995 по 23.05.1998, з 01.06.1998 по 31.12.1998, з 01.02.1999 по 21.08.2000 та з 28.04.2001 по 30.04.2001 до стажу роботи за Списком №1, що підтверджується змістом копії відповідного рішення, наявною у справі (а.с.34, 71 зворот - 72).

З 28.03.2022р. ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням пільгового стажу за Списком №1 12 років 06 місяців 12 днів, що підтверджується роздруківкою рішення про призначення пенсії №38 від 13.04.2022р., наявною у справі (а.с.67-зворот).

Позивач звернувся до відповідача-1 із заявою від 29.12.2022р. про перерахунок пенсії у розмірі пенсії шахтаря відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (а.с.35-38).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №738 про відмову в перерахунку пенсії від 03.01.2023р. позивачеві було відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки стаж за Списком №1 складає 12 років 6 місяців 12 днів із необхідних 15 років та періоди, які можливо зарахувати за Списком №1 вказано в рішенні комісії №6 від 04.03.2023р., що підтверджується змістом копії відповідного рішення, наявною у справі (а.с.39,130).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з рішенням відповідача-2 №38 від 03.01.2023 у перерахунку, нарахуванні та виплаті з 28.03.2022 позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, у зв`язку з чим позивач просить захистити його порушене право на належне пенсійне забезпечення шляхом визнання такої відмови відповідача-2 протиправною та зобов`язання відповідача-1 зарахувати позивачеві до пільгового підземного стажу з повним робочим днем за Списком №1 наступні періоди роботи, які становлять 6 років 1 місяць 4 дні у Рудоуправлінні ім.Кірова ДВО Південруд ММ СРСР з 27.03.1995 року по 30.04.2001 рік - підземним гірником шахти Северная (подземным горнорабочим мовою оригіналу) другого розряду, з 01.07.1996 по 28.02.1999 роки - підземним люковим шахти Северная четвертого розряду, з 01.03.1999 по 14.12.2000 роки - підземним люковим шахти ім.Артема четвертого розряду, з 15.12.2000 по 30.04.2001 роки - підземним слюсарем черговим та з ремонту обладнання четвертого розряду шахти ім.Артема; позивачеві з 28.03.2022 року здійснити перерахунок, нарахувати та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Загальні принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій регулюються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058).

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій №2148 від 03.10.2017р. (далі Закон №2148) внесено зміни до Закону №1058, зокрема, абз.3 ч.1 ст.28 Закону №1058 викладено у такій редакції: Мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

У відповідності до ст.1 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці (далі Закон №345) встановлено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно до ст.8 Закону №345 (у редакції чинній з 11.10.2017р.) визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що з 11.10.2017р. особам, пенсія яким призначена за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, які відпрацювали на підземних роботах, зокрема, не менш як 15 років для чоловіків та на яких розповсюджується дія Закону №345 мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працював, зокрема, у Рудоуправлінні ім.Кірова ДВО Південруд ММ СРСР: з 27.03.1995 року по 30.06.1996 рік - підземним гірником шахти Северная, з 01.07.1996 по 28.02.1999 роки - підземним люковим шахти Северная, з 01.03.1999 по 14.12.2000 роки - підземним люковим шахти ім.Артема, з 15.12.2000 по 30.04.2001 роки - підземним слюсарем черговим та з ремонту обладнання четвертого розряду шахти ім.Артема, що підтверджується копією трудової книжки позивача та копіями архівних документів, наявних в матеріалах справи (а.с.13-15,24-33,80-84,119-127, 131 зворот - 145).

Комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення № 6 від 04.03.2022 про підтвердження для зарахування періодів роботи позивача з 01.04.1995 по 25.06.1995, з 25.07.1995 по 23.05.1998, з 01.06.1998 по 31.12.1998, з 01.02.1999 по 21.08.2000 та з 28.04.2001 по 30.04.2001 до стажу роботи за Списком №1, що підтверджується змістом копії відповідного рішення, наявною у справі (а.с.34, 71 зворот - 72).

Разом з тим, обґрунтувань та мотивів щодо підстав неврахування до стажу позивача за Списком №1 всіх періодів роботи останнього з 27.03.1995р. по 30.04.2001р. наведене рішення комісії не містить (а.с.34, 71 зворот - 72).

При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідач-1 вказує на те, що не може бути зарахований період роботи з 22.08.2000 по 27.04.2001, оскільки право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 не підтверджено атестацією робочих місць за умовами праці.

Так, відповідно до п. 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 р. № 442 (далі - Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 Порядку № 442 передбачено, що атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Пунктом 6 Порядку №442 встановлено, що атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно з п.10 Порядку № 442 результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків N 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Тобто, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

З аналізу наведених норм вбачається, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Вказаний висновок узгоджується і з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у його постанові від 19.02.2020р. у справі №520/15025/16-а та Верховного суду, викладеними у його постановах від 20.05.2021р. у справі №553/3881/16-а та від 15.07.2021р. у справі №824/238/18-а, які підлягають обов`язковому врахуванню адміністративним судом згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, у відзиві на позов відповідач-2 вказує на те, що відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу періоду проходження позивачем військової служби з 29.05.1990 по 16.06.1992, у зв`язку із відсутністю навчання або роботи за спеціальністю до початку служби.

Так, в період проходження позивачем військової служби з 29.05.1990 по 16.06.1992 діяло Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР №590 від 03.08.1972р. (далі Положення №590).

Згідно п.109 Положення №590, при призначенні пенсії на пільгових умовах служба в збройних силах СРСР прирівнюється до роботи, що передувала такому періоду або роботі що слідувала за його закінченням.

При цьому, як вбачається із роздруківки стажу позивача, період роботи останнього з 15.09.1992р. по 30.12.1993р., який слідує за військовою службою, зараховано пенсійним органом до пільгового стажу по Списку №1 (а.с.87-89,93-94,98-100,104-105,108-109), а відповідно і період проходження позивачем військової служби з 29.05.1990 по 16.06.1992 підлягає врахуванню пенсійним органом до пільгового стажу позивача по Списку №1 шахтарі.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, надані суду докази та встановлені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що за умови наявності у пенсійного органу всіх вищезазначених доказів на підтвердження того, що у спірні періоди позивач працював повний робочий день під землею в шахті, відповідачами безпідставно було відмовлено у зарахуванні таких періодів роботи позивача до пільгового стажу за Списком №1 та у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці.

У відповідності до вимог ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачами не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність прийняття відповідачем-2 рішення №38 від 03.01.2023р. про відмову в перерахунку пенсії позивачеві відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням норм вищенаведеного законодавства, обставин встановлених судом та з урахуванням правової позиції Верховного Суду, яка наведена вище та не спростована відповідачем жодними доказами.

При цьому, судом відхиляються посилання відповідачів, як на підставу для відмови у проведенні відповідного перерахунку розміру пенсії позивача, на те, що оскільки в рішенні Комісії не зазначено зарахувати підтверджені періоди до пільгового стажу за Списком № 1 на підземних роботах, тому вказані періоди зараховані тільки до стажу за Списком № 1, оскільки відповідний розрахунок (перерахунок) розміру пенсії позивача повинен був бути проведений пенсійним органом на виконання вимог абз.3 ч.1 ст.28 Закону №1058, в редакції Закону №2148, який набрав чинності.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність прийняття відповідачем-2 рішення №38 від 03.01.2023р. про відмову в перерахунку пенсії позивачеві відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, суд приходить до висновку, що відповідач-2, прийнявши наведене рішення, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, суд приходить до висновку, що прийнявши вищенаведене рішення, відповідач-2 порушив права позивача на належне пенсійне забезпечення, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 №38 від 03.01.2023р. про відмову в перерахунку пенсії позивачеві відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виходячи з повноважень адміністративного суду, встановлених ст.ст. 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, з метою ефективного захисту порушеного права позивача на належне пенсійне забезпечення, слід вийти за межі позовних вимог позивача та зобов`язати відповідача-1 зарахувати позивачеві до пільгового підземного стажу з повним робочим днем за Списком №1 період проходження військової служби з 29.05.1990р. по 16.06.1992р. та періоди роботи з 27.03.1995р. по 30.06.1996р. підземним гірником шахти Северная, з 01.07.1996р. по 28.02.1999р. підземним люковим шахти Северная, з 01.03.1999р. по 14.12.2000р. підземним люковим шахти ім.Артема, з 15.12.2000р. по 30.04.2001р. підземним слюсарем черговим та з ремонту обладнання четвертого розряду шахти ім.Артема, враховуючи те, що судом встановлено протиправність рішення відповідача-2 щодо відмови позивачеві в перерахунку пенсії у зв`язку із не зарахуванням наведених періодів до Списку №1 на підземних роботах, та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.ст. 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача-1 зарахувати позивачеві до пільгового підземного стажу з повним робочим днем за Списком №1 період проходження військової служби з 29.05.1990р. по 16.06.1992р. та періоди роботи з 27.03.1995р. по 30.06.1996р. підземним гірником шахти Северная, з 01.07.1996р. по 28.02.1999р. підземним люковим шахти Северная, з 01.03.1999р. по 14.12.2000р. підземним люковим шахти ім.Артема, з 15.12.2000р. по 30.04.2001р. підземним слюсарем черговим та з ремонту обладнання четвертого розряду шахти ім.Артема, що є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача-1 позивачеві з 28.03.2022 року здійснити перерахунок, нарахувати та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, оскільки адміністративний суд не наділений повноваженнями спонукати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, у такому випадку, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки суду, наведеної у такому судовому рішенні, з урахуванням повноважень адміністративного суду, визначених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що найбільш ефективний із можливих способів захисту порушеного права за умови визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 №38 від 03.01.2023р. про відмову в перерахунку пенсії позивачеві відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність та зобов`язання відповідача-1 зарахувати позивачеві до пільгового підземного стажу з повним робочим днем за Списком №1 період проходження військової служби з 29.05.1990р. по 16.06.1992р. та періоди роботи з 27.03.1995р. по 30.06.1996р. підземним гірником шахти Северная, з 01.07.1996р. по 28.02.1999р. підземним люковим шахти Северная, з 01.03.1999р. по 14.12.2000р. підземним люковим шахти ім.Артема, з 15.12.2000р. по 30.04.2001р. підземним слюсарем черговим та з ремонту обладнання четвертого розряду шахти ім.Артема, є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29.12.2022р. про перерахунок його пенсії, вирішити питання щодо наявності у позивача права на отримання пенсії у розмірі, встановленому ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці з моменту призначення пенсії та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України з урахуванням вимог ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

При прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанції № від 14.04.2023р. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 715 грн. 73 коп., виходячи із розрахунку: (1073,60 грн./3)*2 (а.с.9,45).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №38 від 03.01.2023р. про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до пільгового підземного стажу з повним робочим днем за Списком №1 період проходження військової служби з 29.05.1990р. по 16.06.1992р. та періоди роботи з 27.03.1995р. по 30.06.1996р. підземним гірником шахти Северная, з 01.07.1996р. по 28.02.1999р. підземним люковим шахти Северная, з 01.03.1999р. по 14.12.2000р. підземним люковим шахти ім.Артема, з 15.12.2000р. по 30.04.2001р. підземним слюсарем черговим та з ремонту обладнання четвертого розряду шахти ім.Артема.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 29.12.2022р. про перерахунок його пенсії, вирішити питання щодо наявності у позивача права на отримання пенсії у розмірі, встановленому ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці з моменту призначення пенсії та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 715 грн. 73 коп. (сімсот п`ятнадцять грн. 73 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва