Справа № 420/4959/20
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2023-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 420/4959/20

адміністративне провадження № К/990/15237/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Стрелець Т.Г., Тацій Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 420/4959/20

за позовом ОСОБА_1

до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області

про визнання протиправним та скасування рішення

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2023 року (колегія у складі: головуючого судді Крусяна А. В., суддів: Єщенка О. В., Яковлєва О. В.),-

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 11 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 06 липня 2011 року № 186-VI «Про відміну рішення сільської ради від 26 листопада 2008 року № 295-V в частині надання гр. ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

2. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки в цьому випадку орган місцевого самоврядування не може скасувати власне рішення, адже на його підставі виникли правовідносини, пов`язані із реалізацією прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1 , який категорично заперечує проти їх зміни чи припинення.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року позов задоволено.

4. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача не було правових підстав для скасування рішення від 26 листопада 2008 року № 295-V в частині надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Також, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 пропущений строку звернення до суду з поважних причин.

5. Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2022 року стягнуто з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840 грн. 80 коп.

6. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2023 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року скасовано. Позов залишено без розгляду. Скасовано додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2022 року про розподіл судових витрат.

7. Приймаючи таке судове рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач звернувся до Мологівської сільської ради лише 14 квітня 2020 року, тобто майже через одинадцять років після прийняття оскаржуваного рішення. До суду ОСОБА_1 звернувся лише 11 червня 2020 року, при цьому, при зверненні до суду позивачем не надано до суду поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. 27 квітня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2023 року, в якій скаржник просить скасувати вказане судове рішення та залишити без зиін рішення суду першої інстанції.

9. В обґрунтування своїх вимог, скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховано висновків Верховного Суду викладених у постановах від 24 липня 2019 року № 182/2428/16-а та від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

10. 27 квітня 2023 року у автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зареєстрована вказана касаційна скарга.

11. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: ОСОБА_2, судді: Бучик А. Ю., Рибачук А. І.

12. Ухвалою Верховного Суду від 16 травня 2023 рок відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2023 року.

13. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 13 червня 2023 року № 907/0/78-23 призначено повторний автоматизований розподіл цієї судової справи між суддями у зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 08.06.2023 № 22/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку».

14. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів для розгляду цієї справи: Стеценко С. Г.- головуючий суддя, судді: Стрелець Т. Г., Тацій Л. В.

15. Ухвалою Верховного Суду від 21.06.2023 прийнято до провадження справу № 420/4959/23 за позовом ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення.

16. Ухвалою Верховного Суду від 22 серпня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження з 23 серпня 2023 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

17. Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Випаснянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 26 листопада 2008 року № 295-V, відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 12, 118 Земельного кодексу України, надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,39 га по передачі у власність гр. ОСОБА_1 , в тому числі 0,25га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,14га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 , з земель житлової та громадської забудови Випаснянської сільської ради.

18. Рішенням виконавчого комітету Випаснянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 19 травня 2011 року № 83, відповідно до ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» направлено попередження гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 про невиконання рішень Випаснянської сільської ради №187-V і №188-V від 29 листопада 2007 року та від 26 листопада 2008 року № 295-V; зобов`язано гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 в місячний термін надати до сільської ради підтверджуючі документи щодо виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

19. Рішенням Випаснянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 06 липня 2011 року № 186-VI, на підставі рішення Виконавчого комітету Випаснянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 19 травня 2011 року № 83, листа виконавчого комітету Випаснянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 31 травня 2011 року № 244, п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 12 Земельного кодексу України, скасовано рішення Випаснянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 26 лида 2008 року № 295-V в частині надання гр. ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,39 га по передачі її у власність, в тому числі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,14 га для ведення особистого селянського господарства;

переведено зазначену земельну ділянку до земель запасу Випаснянської сільської ради, а саме землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

20. 24 листопада 2017 року створено Мологівську об`єднану територіальну громаду, до складу якої входять села Молога, Бикоза, Нове, Садове, Андріївка, Розкішне, Випасне, Сухолужжя.

21. Не погоджуючись з рішенням відповідача про скасування рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

22. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

23. Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

24. Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

25. Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

26. Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

27. Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

28. Частина друга наведеної статті встановлює, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

29. Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

30. Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

31. Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

32. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, згідно із частиною третьою якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

33. Верховний Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

34. Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

35. Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року у справі № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

36. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

37. При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

38. Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

39. Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року № 340/1019/19).

40. Під час розгляду справи по суті, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем строк звернення до адміністративного суду не пропущений, а тому питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду та наявності підстав для його поновлення не вирішувалось.

41. Разом з тим, переглядаючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, П`ятий апеляційний адміністративний суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 строк звернення до суду пропущений без поважних причин.

42. Водночас, колегія суддів зауважує, що положеннями статті 123 КАС України передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання останньому можливості подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини пропуску строку, аніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

43. Отже, КАС України допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду.

44. Разом з цим, положення КАС України однозначно закріплюють, що у випадку встановлення судом факту пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, такій особі гарантується надання часу для подання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом із наданням доказів поважності причин його пропуску. При цьому, забезпечення реалізації такого права не залежить від інстанції суду, який виявив факт пропуску строку, оскільки такий факт може бути виявлений не лише до відкриття провадження у справі, але й на більш пізніх стадіях судового процесу.

45. Колегія суддів вважає, що питання причин пропуску строку звернення до суду з позовом, у випадку, коли суд встановив, що такий пропущено позивачем, в обов`язковому порядку має бути з`ясовно судом. У будь-якому випадку позивач має бути обізнаний про виникнення у суду питання щодо дотримання ним строку звернення до суду з позовом задля забезпечення реальної можливості спростувати факт пропуску строку або довести наявність підстав для його поновлення.

46. Такий правий висновок міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі №460/626/19 та від 29 вересня 2022 року у справі № 640/26257/21.

47. Таким чином суд апеляційної інстанції повинен був вжити заходів щодо надання можливості позивачу звернутися із відповідною заявою про поновлення пропущеного строку із зазначенням причин пропуску строку.

48. Такий правовий підхід у застосуванні наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду визначений у постанові Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі № 380/10649/21 та колегія суддів не знаходить підстав для висновку про необхідність відступу від сформованої раніше правової позиції.

49. Колегія суддів зазначає, що апеляційний розгляд цієї справи відбувався без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи (в порядку письмового провадження), а матеріали справи не містять доказів того, що суд апеляційної інстанції надавав позивачу строк для подачі заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом.

50. Отже, зі змісту оспорюваного судового рішення слідує, що суд апеляційної інстанції не надав можливості позивачу обґрунтувати причини пропуску строку звернення до суду.

51. З огляду на наведене, залишення вказаного позову без розгляду з мотивів відсутності підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду колегія суддів визнає передчасним, оскільки обов`язковою передумовою для застосування частини третьої статті 123 КАС України є надання позивачеві можливості подати заяву про поновлення строку звернення до суду з позовом.

52. Ненадання позивачем належних та допустимих доказів щодо поважності причин пропуску ним строку звернення до суду надають суду повноваження застосування до такого позову наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду.

53. Однак, як було зазначено вище матеріали справи не містять процесуальних рішень щодо надання можливості позивачу скористатися правом подати відповідну заяву, у якій вказати причини пропуску строку звернення до суду.

54. Ураховуючи наведене, колегія суддів констатує, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, що призвело до постановлення незаконного судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.

55. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

56. Отже, оскільки оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції перешкоджає подальшому провадженню у справі та позбавляє права особи на апеляційне оскарження судового рішення, а також не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, то вона підлягає скасуванню.

57. За таких підстав, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 341, 345, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2023 року, а справу № 420/4959/20 за позовом ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення - направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

СуддіС.Г. Стеценко Т.Г. Стрелець Л.В. Тацій