Справа № 126/1087/23
Суддя: Хмель Р. В.
Дата ухвалення: 2023-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1087/23

Провадження № 2-а/126/28/2023

"23" серпня 2023 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

зі секретарем Дончик О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Миколаївській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №122508 від 21.04.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

В обгрунтування поданого позову ОСОБА_1 зазначає, що 21.04.2023, відносно нього було складено постанову серії БАД №122508 від 21.04.2023, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21.04.2023 позивач, в цей же день о 14:40 год. на автодорозі Н-27 Благовіщенське-Миколаїв керував автомобілем MERCEDES - BENZ (SPRINTER 515 CDI) білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 без відповідної категорії на право керування даними транспортним засобом С1, чим допустив порушення вимог п.2.1а правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 ч.2 КУпАП.

Вказану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки згідно п.1-1 постанови КМУ від 03.03.2022 №184 "Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами" у період дії воєнного стану до керування транспортними засобами категорії С, С1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення категорії В, при цьому на момент керування автомобілем у позивача було посвідчення водія з правом керування транспортними засобами А, В1, В, С, відтак він вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.1 КУпАП.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 11.05.2023 відкрито провадження у справі.

25.05.2023 на адресу Бершадського районного суду Вінницької області з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області надійшов відзив, в якому провідний спеціаліст ВПЗ ГУНП в Миколаївській області Нофенко М. просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на наступне.

За приписами п.2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п.2.1. ПДР України.

Відповідно до п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В п.2.1 ПДР України не визначено будь яких причин відсутності посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційних документів на транспортний засіб та поліс обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які б в законний спосіб вважалися поважними. Тобто з будь яких причин відсутності необхідних документів на право керування транспортними засобами є порушення п.2.1 ПДР України та співробітники поліції в рамках законодавства України та в законний спосіб склали постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП.

Позивач, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання у зв`язку з неявкою всіх учасників справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.04.2023 року відповідачем винесено постанову БАД № 122508 від 21.04.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 3400 гривень.

У постанові зазначено, що 21.04.2023 року о 14:40 год. на автодорозі Н-27 Благовіщенське-Миколаїв ОСОБА_1 керував автомобілем MERCEDES - BENZ (SPRINTER 515 CDI) білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 без відповідної категорії на право керування даними транспортним засобом С1, чим допустив порушення вимог п.2.1а правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 ч.2 КУпАП.

За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн відповідно до ч.2 ст. 126 КУпАП.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. №3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до п.2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Відповідно до п.2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №511 від 10.05.2009, з послідуючими змінами та доповненнями, передбачено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Пунктом 3 даного Положення передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт;

А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;

В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів, а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми;

С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів);

С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів);

D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16;

D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16;

ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D, яким водій має право керувати, але який не належить до зазначених категорій составів транспортних засобів.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно з положеннями статі 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, з матеріалів справи встановлено, що позивач має посвідчення водія , яке видане на керування транспортними засобами категорії "А", "В1", "В", "С".

Водночас, згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу "MERCEDES - BENZ SPRINTER 515 CDI" д.н.з НОМЕР_1 , його повна маса становить 5000. Тип транспортного засобу - "спеціалізований вантажний - спеціалізований фургон ізотермічний - с". В графі "категорія" зазначено - "C1".

Таким чином, враховуючи вищезазначене керувати транспортним засобом "MERCEDES - BENZ SPRINTER 515 CDI" має право особа саме з категорією "C1".

Зі змісту позову вбачається та не заперечується відповідачем у відзиві, що ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції, пред`явив посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії "А", "В1", "В", "С".

Оцінюючи посилання позивача на постанову КМУ від 22.03.2022 №184, згідно з якою в період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії "B", суд зазначає наступне.

Дійсно, у ч.1-1 Постанови КМУ від 22.03.2022 №184 "Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами" (далі - Постанова КМУ №184) передбачено, що в період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії B.

25.03.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №360 "Деякі питання підготовки та допуску водіїв до керування транспортними засобами в період дії воєнного стану на території України або окремих її місцевостях" (далі - Постанова КМУ №360).

Так, відповідно до п.3 ч.1 Постанови №360 право на керування транспортними засобами категорій C, C1 надається особам, які мають посвідчення водія категорії B і навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше трьох років протягом останнього часу, пройшли перепідготовку з практичного керування транспортними засобами за встановленими програмами та склали практичний іспит на право керування транспортними засобами категорій C, C1.

Отже, Постановою КМУ №360 передбачено умови, за яких особи, які мають посвідчення водія категорії B, допускаються до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України в період правового режиму воєнного стану. Зокрема, особам, які мають посвідчення водія категорії B, а також:

- навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше трьох років протягом останнього часу;

- пройшли перепідготовку з практичного керування транспортними засобами за встановленими програмами;

- склали практичний іспит на право керування транспортними засобами категорій C, C1.

Позивачем надано докази наявності у нього права керувати транспортним засобом категорії "С" з урахуванням вимог Постанови КМУ №360 від 25.03.2022.

Водночас, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Враховуючи встановлені у справі обставини та наведені положення чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не було встановлено усіх обставин справи з урахуванням положень постанов КМУ №184 та №360. Зокрема, посадовими особами відповідача під час розгляду справи не зважаючи на наявність у позивача права керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України в період правового режиму воєнного стану відповідно до положень Постанови КМУ №360 складено протокол за порушенням ним вимог п.2.1а ПДР та накладено адміністративне стягнення в розмірі 3400 грн.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 вказаної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, зважаючи на те, що відповідачем, на якого, згідно зі ст.77 КАС України покладено обов`язок доведення правомірності прийнятого рішення, не доведено факту допущення позивачем порушення п. 2.1а ПДР України, та, відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати, а справу закрити.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином на користь позивача підлягають стягненню, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Миколаївській області, витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 536,80 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.247, 251, 280, 293 КУпАП, ст.ст. 6, 10, 11, 12, 72, 77, 139, 243-244, 246, 262, 286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Миколаївській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №122508 від 21.04.2023 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3400 грн. за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, м.Миколаїв, вул. Декабристів, 5, .

Повний текст рішення складено 23.08.2023.

Суддя Р. В. Хмель