Справа № 473/4364/23
Суддя: Лузан Л. В.
Дата ухвалення: 2023-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/4364/23
РІШЕННЯ

іменем України

"25" серпня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судових засідань Кріпак Н.Г., представника позивача Хоржевського Д.Е., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Врадій Л.М., перекладача Кіпоренка К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області адміністративну справу за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України,

встановив:

в серпні 2023 року Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23 серпня 2023 року працівниками УП в метрополітені ГУНП у м. Києві було виявлено громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував в Україні без документів на право проживання в Україні та не виконав рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 25 січня 2023 року.

Посилаючись на те, що відповідач не виконав в установлений строк рішення про примусове повернення, будь-яких дій для легалізації факту свого перебування в Україні не вживав, позивач просив позов задовольнити.

Одночасно позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обумовленим позовом з огляду на його пропуск з поважних причин (необхідність встановлення місця перебування відповідача).

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що має документ, який надає йому право на виїзд з України, а також має достатньо для цього коштів.

Представник відповідача адвокат Врадій Л.М. у судовому засіданні звертала увагу на обставини справи, які вказують на необґрунтованість позовних вимог позивача та відсутність законної мотивації, яка б вказувала на підстави для задоволення позову. При цьому, звертала увагу суду на те, що позивачем не доведено наявність поважних причин для звернення з даним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 січня 2023 року працівниками УП в метрополітені ГУНП у м. Києві було виявлено громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прибув в Україну 10 жовтня 2020 року через ПП «Нові Яриловичі» з метою навчання, був документований посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_1 . 20 жовтня 2020 року вказана довідка була скасована. Оскільки відповідач територію України не залишив, будь-яких дій щодо легалізації проживання не вчинив, 25 січня 2023 року відносно нього було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яке потрібно було виконати в строк до 04 лютого 2023 року.

Вказане рішення відповідач не оскаржував, проте у встановлений строк самостійно територію України не залишив.

23 серпня 2023 року працівниками УП в метрополітені ГУНП у м. Києві було повторно виявлено громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 , та за порушення ч.1 ст.203 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, стосовно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення МКМ № 013614 від 23 серпня 2023 року та постановою про накладення адміністративного стягнення від 23 серпня 2023 року був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон) нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Ч. 3 ст. 3 Закону зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Ч. 1 ст. 30 вказаного Закону визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Згідно ч. 4 ст. 30 Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або)забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно з положеннями ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Аналізуючи вищевказані норми законодавства та беручи до уваги те, що громадянин Республіки Індія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив порушення законодавства України про правовий статус іноземців, незаконно перебував на території України з жовтня 2020 року, тобто мав достатньо часу для своєї легалізації на території України ще до введення воєнного стану, однак жодних дій у вказаному напрямку не вчиняв. Останній не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту. При цьому, відповідач раніше ухилявся від процедури повернення в країну походження та видворення за межі України, тому суд вважає, що існує ризик його ухилення від виконання рішення про примусове видворення та створення перешкод проведенню відповідної процедури, а також ризик його втечі, отже наявні усі підстави для затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення на строк, необхідний для завершення процедури видворення за межі України, але не більше як на три місяці з дати фактичного затримання, оскільки необхідність надання більш тривалого строку позивачем не обґрунтовано.

Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, з огляду на наявні в матеріалах справи документи стосовно здійснення заходів щодо розшуку відповідача з метою проведення дій по примусовому поверненню, в тому числі і для звернення до суду, ухилення відповідача від виїзду з території України в добровільному порядку, строк для звернення з обумовленим позовом до суду підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 8-10, 77, 241-246, 271, 289 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

поновити Центральному міжрегіональному управлінню Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області строк на звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

Затримати громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, на строк, необхідний для забезпечення примусового видворення за межі території України, але не більше, як на три місяці з дати фактичного затримання.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В.Лузан