Справа № 420/9659/23
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2023-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9659/23
УХВАЛА

23 серпня 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Дубровна В.А., перевіривши виконання вимог статей 160, 161 КАС України за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи Одеський слідчий ізолятор, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення моральної шкоди,

встановила:

До суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) із позовною заявою до Державної установи Одеський слідчий ізолятор (далі відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державної казначейської служби України (далі - третя особа), в якій, з урахуванням нової редакції позовної заяви від 12.08.2023 р., просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи Одеський слідчий ізолятор щодо не виведення ОСОБА_1 , засудженого Комінтернівським районним судом Одеської області, на щоденну годинну прогулянку 22 липня 2021 року, 19 серпня 2021 року, 08 вересня 2021 року, 23 вересня 2021 року, 28 вересня 2021 року, 07 листопада 2021 року, 16 грудня 2021 року, 30 грудня 2021 року, 08 січня 2022 року, 14 січня 2022 року, 10 лютого 2022 року та 24 лютого 2022 року;

- стягнути з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України шляхом списання у безспірному порядку на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди в загальному розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

Ухвалою суду від 11.05.2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали, а саме шляхом надання платіжного документу про сплату судового збору в сумі 1073,60 грн. або документу, що звільняє позивача від сплати судового збору та визначитись з відповідачами та підставами та змістом заявлених до них позовних вимог, надавши нову редакцію позовної заяви.

Ухвалою суду від 19.06.2023 року продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дати отримання даної ухвали, а саме, визначитись зі змістом позовних вимог або статусами сторін, які беруть участь у справі, надавши нову редакцію позовної заяви; у разі залучення третьої особи надати обґрунтовану заяву про її залучення, надати обґрунтований розрахунок суми моральної шкоди, заподіяної позивачу.

На виконання вказаної ухвали суду позивачем надано заяву про уточнення позовної заяви (нову редакцію позову), а також заяву про залучення третьої особи до участі у справі.

Відповідно до ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, 08.05.2023 року позивачем надано до суду заяву про поновлення строку для звернення до адміністративного суду, в якій просить вважати поважними причини пропуску строку для звернення до суду з адміністративним позовом, обґрунтовуючи тим, що ув`язнені позбавлені можливості збирати докази (задокументувати) в повному обсязі неправомірні дії адміністрації виконання покарань чи місць позбавлення волі. А відтак, позивач, звернувшись 27 березня 2023 року засобами зв`язку «Укрпошта» із запитом до ДУ «Одеській слідчий ізолятор» щодо роз`яснень причин позбавлення позивача щоденної, годинної прогулянки 22 липня 2021 року, 19 серпня 2021 року, 08 вересня 2021 року, 23 вересня 2021 року, 28 вересня 2021 року, 07 листопада 2021 року, 16 грудня 2021 року, 30 грудня 2021 року, 08 січня 2022 року, 14 січня 2022 року, 10 лютого 2022 року та 24 лютого 2022 року, керуючись ч. 5 ст. 122 КАС України, розраховував звернутись до суду для захисту своїх прав протягом місячного строку з моменту коли він дізнався про порушення своїх прав, але не мав відповідних документів (доказів). Вищевказані обставини позбавили позивача можливості звернення до суду для захисту своїх прав у встановлений строк.

Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом та наявності підстав для його поновлення, з урахуванням наданої позивачем заяви про поновлення строку звернення до суду, суддя вказує про таке.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої цієї статті, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини вчинення дій або бездіяльності і не було перешкод для того, щоб дізнатися про такі вчинені дії або бездільяність тощо.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.

Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, предметом спору у даній справі є бездіяльність відповідача щодо не виведення позивача, як засудженого, на щоденну годинну прогулянку у період з липня 2021 року по лютий 2022 року.

Оскільки початком обізнаності позивача про порушення його прав є день, наступний за днем, коли за позицією позивача його не було виведено на щоденну годинну прогулянку, а саме: 23 липня 2021 року, а до суду з даним позовом позивач звернувся 02.05.2023 року, то шестимісячний строк звернення до суду, передбачений частиною 2 статті 122 КАС України є пропущеним.

При цьому, суддя зауважує про помилковість позиції позивача щодо порушення ним саме місячного строку звернення до суду, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Також суддя вказує на помилковість позиції позивача щодо початку обчислення строку звернення до суду, який він пов`язує з датою звернення до відповідача з листом-роз`ясненням, а саме 27.03.2023 р., оскільки, в даному випадку ані лист-звернення, ані лист-відповідь не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання інформації щодо причин позбавлення його щоденної, годинної прогулянки у період з липня 2021 року по лютий 2022 року, а відтак дати звернень або відповіді на них не пов`язуються з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Поважними за змістом вказаної норми визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Як зазналось вище, в якості поважності підстав пропуску строку звернення до суду позивач покликається на те, що ув`язнені позбавлені можливості збирати докази (задокументувати) в повному обсязі неправомірні дії адміністрації виконання покарань чи місць позбавлення волі. При цьому, позивач зазначає, що він звертався до відповідача в усній та письмовій формі стосовно спірних правовідносин.

Проте, позивачем не надано жодного доказу, на підтвердження вказаних тверджень, у т.ч. доказів щодо письмових звернення до відповідача щодо спірних питань, починаючи з липня 2021 року.

В контексті вказаного, суддя зазначає, позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Натомість, матеріали позовної заяви містять лист-відповідь відповідача від 10.04.2023 року за вих. № 5/18-2-23/2ПІ у відповідь на заяву ОСОБА_1 , яка зареєстрована за вх. № 2 ПІ від 05.04.2023 року щодо порядку виведення ув`язнених на щоденну годинну прогулянку, у т.ч. позивача, чим спростовується довід останнього щодо позбавлення ув`язнених можливості збирати докази щодо неправомірних дії адміністрацій місць позбавлення волі.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Оскільки у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду в якості поважності підстав для поновлення строку позивачем не вказано наявність об`єктивно непереборних обставин, які б перешкоджали позивачу звернутися до суду з даними позовними вимогами, починаючи з липня 2021 року, а покликання позивача на те, що ув`язнені позбавлені можливості збирати докази (задокументувати) в повному обсязі неправомірні дії адміністрації виконання покарань чи місць позбавлення волі, суддею визнано не прийнятною в межах даного позову, крім того, спростовується наявними у справі доказами, а також, враховуючи тривалість пропуску такого строку, суддя дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду у зв`язку з тим, що підстави, вказані у даній заяві, визнані суддею неповажними.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 123, яка кореспондується з п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, якими зокрема, передбачено, якщо заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку про повернення позивачеві позовної заяви, як таку, що заявлена з пропуском строку звернення до адміністративного суду, передбаченого ч. 2 ст.122 КАС України.

Керуючись ст. 122, 123, ч. 4 ст. 169, 243, 248 КАС України,

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи Одеський слідчий ізолятор, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення моральної шкоди, разом з доданими документами повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її підписання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.А. Дубровна