Справа № 580/2676/23
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2023-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року справа № 580/2676/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 26 січня 2023 року №43 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву позивача від 19 січня 2023 року про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. ст. 55, 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у рішенні, що прийняте за наслідками розгляду даної справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що має статут особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, й у зв`язку з постійним проживанням на території зони посиленого радіоекологічного контролю (м. Канів) має право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. ст. 55, 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивач звернулася із заявою про призначення пенсії за віком із застосуванням ст. 55 зазначеного Закону. Однак, відповідач відмовив у призначені такої пенсії у зв`язку з тим, що позивач не надала документи проживання у м. Каневі в період з 26.04.1986 по 31.07.1986 та в подальшому до 01.01.1993 (строком не менше 4 років). Таку відмову позивач вважає неправомірною, оскільки порушено її права на соціальний захист.

Ухвалою від 17.04.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач 2 надав суду відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що особа, яка має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, повинна надати посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідку про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"). Однак, станом на 01.01.1993 період проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю становить 2 роки 7 місяців 21 день. Інших документів, які б підтверджували факт проживання чи роботи на території зони посиленого радіологічного контролю у період з 26.04.1986 по 01.01.1993 (не менше 4 років) позивач не надала. Оскільки факт постійного проживання чи роботи на території зоні посиленого радіологічного контролю упродовж чотирьох років у період з 26.04.1986 (дати аварії на ЧАЕС) по 01.01.1993 (дата визначена Законом № 796-ХІІ) документально не підтверджено, то підстави для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ відсутні.

Відповідач 1 надав суду відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позову просить відмовити, зазначивши, що відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - пенсійний вік зменшується на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Вказує, що вік позивача - 54 роки 11 місяців 22 дні. Страховий стаж - 35 років 01 місяць 12 днів. За доданими документами до загального страхового стажу зараховано всі періоди. Період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю зараховано згідно з довідкою № 325-01-18 від 17.01.2023, за виключенням періоду навчання з 01.09.1987 по 01.09.1994 в місті Черкаси, яке не відноситься до зазначеної зони, тому тривалість у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 складає 02 роки 07 місяців 21 день. Таким чином, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу відповідач 1 прийняв рішення №/С 43 від 26.01.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Суд встановив, що відповідно до копії посвідчення серія НОМЕР_1 (категорія 4), позивач є громадянкою, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Згідно із довідкою від 17.01.2023 № 325-01-18, виданою виконавчим комітетом Канівської міської ради, позивач зареєстрована та постійно проживала в м. Каневі в такі періоди та за такими адресами: АДРЕСА_1 з 22.12.1984 по 29.08.1989; АДРЕСА_2 з 25.07.1990 по 24.11.1993; АДРЕСА_3 з 15.12.1993 по 19.11.2004; АДРЕСА_4 з 19.11.2004 по теперішній час.

Відповідно до диплому серії НОМЕР_2 від 27.01.1994, виданого Черкаським державним педагогічним інститутом, позивач з 1987 року по 1994 рік навчалася у вказаному навчальному закладі, місце розташування якого м. Черкаси.

З архівної довідки Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького від 09.03.2023 № 24/01-11 вбачається, що ОСОБА_2 навчалася у Черкаському державному педагогічному інституті імені 300-річчя возз`єднання України з Росією (Постанова Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 1995 року № 789 про створення Черкаського державного університету імені Богдана Хмельницького; Указ Президента України від 21.08.2003 № 871/2003 про присвоєння статусу національного університету імені Богдана Хмельницького, IV рівень акредитації) на філологічному факультеті (наказ про перейменування філологічного факультету на факультет російської філології від 08.08.89 № 127) (денна і заочна форми навчання). 26.08.87 ОСОБА_1 зарахована студенткою першого курсу денного відділення філологічного факультету спеціальності «Російська мова і література» (наказ від 26.08.87 № 42-е). З 29.11.90 до 01.11.91 ОСОБА_1 , студентці четвертого курсу факультету російської філології, надано академічну відпустку в зв`язку з народженням дитини (наказ від 17.12.90 № 45-е). 16.09.91 ОСОБА_1 , студентку четвертого курсу факультету російської філології, переведено на заочну форму навчання на четвертий курс (наказ від 16.09.91 № 52-е). 28.01.94 ОСОБА_1 здобула кваліфікацію вчителя російської мови і літератури та звання вчителя середньої школи, отримала диплом НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_3 (наказ від 27.01.94 № 3).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 28.04.1990 серія НОМЕР_4 позивач 28.04.1990 уклала шлюб із ОСОБА_3 , який зареєстровано відділом РАЦС Канівського міськвиконкому Черкаської області.

Згідно із свідоцтвом про народження від 27.09.1990 серія НОМЕР_5 позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дочку ОСОБА_4 в м. Каневі, про що зроблено відповідний актовий запис відділом РАЦС Канівського міськвиконкому Черкаської області.

Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою від 19.01.2023 про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області розглянуло заяву позивача та прийняло рішення від 26.01.2023 №/С 43 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки станом на 01.01.1993 заявник прожив (працював) у зоні посиленого радіологічного контролю менше 4 років. У рішенні відповідач 1 також зазначив, що страховий стаж позивача становить 35 років 01 місяць 12 днів. За доданими документами до загального страхового стажу зараховано всі періоди. Період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю зараховано згідно довідки від 17.01.2023 №325-01-18, за виключенням періоду навчання з 01.09.1987 по 01.09.1994 в місті Черкаси, яке не відноситься до зазначеної зони, отже тривалість у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 складає 02 роки 07 місяців 21 день.

Відповідач 2 листом від 27.01.2023 № 2300-0211-8/5669 повідомив позивача про прийняте рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області від 26.01.2023 № 43 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно ч. 2 ст.19 Конституції України, п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти, чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 № 796-XII (далі Закон №769-ХІІ).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону №796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV).

Відповідно до п. 16 прикінцевих положень Закону №1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 55 Закону №796 передбачено умови надання пенсії за віком, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону №796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), (далі Порядок №22-1) до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, в тому числі, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»); документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Статтею 9 Закону №796 передбачено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно п. 4 ст. 11 Закону №796 до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону №796 для встановлення пільг і компенсацій особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, відносяться до категорії 4 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, за змістом вказаних норм позивач для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону №796 повинен надати посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської АЕС 4 категорії та довідку про період проживання (роботи) на території посиленого радіологічного контролю.

Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 затверджено Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно з яким до зони посиленого радіоекологічного контролю віднесено, зокрема, м. Канів Черкаської області.

Статтею 15 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 роки не менше 4 років, зменшується пенсійний вік на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Як встановив суд, позивачці видано посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії, серії НОМЕР_1 , з підстав постійного, не менше 4-х років, проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Крім того, згідно із довідкою виконавчого комітету Канівської міської ради від 17.01.2023 № 325-01-18 ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживала в м. Каневі в такі періоди та за такими адресами: АДРЕСА_1 з 22.12.1984 по 29.08.1989; АДРЕСА_2 з 25.07.1990 по 24.11.1993; АДРЕСА_3 з 15.12.1993 по 19.11.2004; АДРЕСА_4 з 19.11.2004 по теперішній час.

Так, дійсно дипломом Черкаського державного педагогічного інституту серії КК № 006972 від 27.01.1994 підтверджується, що позивач з 1987 року по 1994 рік навчалася у вказаному навчальному закладі, який розташований у м. Черкаси.

При цьому, з архівної довідки Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького від 09.03.2023 № 24/01-11 вбачається, що ОСОБА_2 26.08.87 зарахована студенткою першого курсу денного відділення філологічного факультету спеціальності «Російська мова і література». Разом з тим, з 29.11.90 до 01.11.91 позивачу було надано академічну відпустку в зв`язку з народженням дитини, а 16.09.91 - переведено на заочну форму навчання на четвертий курс. ОСОБА_1 28.01.94 здобула кваліфікацію вчителя російської мови і літератури та звання вчителя середньої школи та отримала диплом.

28.04.1990 позивач уклала шлюб із ОСОБА_3 (свідоцтво про укладення шлюбу від 28.04.1990 серія НОМЕР_4 ), який зареєстровано відділом РАЦС Канівського міськвиконкому Черкаської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила дочку ОСОБА_4 в м. Каневі (свідоцтво про народження від 27.09.1990 серія НОМЕР_5 ).

Таким чином, матеріалами адміністративної справи підтверджено постійне проживання/роботу позивача у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 роки не менше 4 років, що дає право їй на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Тому, доводи відповідачів про те, що позивач постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 менше 4 років, оскільки навчалася з 01.09.1987 по 01.09.1994 в м. Черкаси, яке не відноситься до зазначеної зони, суд вважає необґрунтованими, позаяк пенсійний орган не врахував те, що ОСОБА_1 з 29.11.90 до 01.11.91 було надано академічну відпустку в зв`язку з народженням дитини, а 16.09.91 позивача було переведено на заочну форму навчання на четвертий курс.

Суд зазначає, що на час звернення до територіального органу Пенсійного фонду України позивач набула права на призначення пільгової пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, внаслідок постійного проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 роки не менше 4 років.

Отже, подані позивачем документи не викликають сумнівів щодо її проживання або роботи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 роки не менше 4 років, а тому відмова відповідача 1 у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку є протиправною.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.09.2021 у справі №357/1917/17, від 05.06.2018 у справі №565/841/17, від 31.07.2018 у справі №572/1003/17, від 22.09.2018 у справі №146/1024/17, від 30.10.2018 у справі №360/1685/17, тому згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі вищевикладених обставин суд дійшов висновку, що для повного захисту прав позивача необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 26.01.2023 №/С 43 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що у цьому випадку належить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву позивача від 19.01.2023 про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. ст. 55, 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити повністю.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 26 січня 2023 року №/С 43 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) від 19.01.2023 про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. ст. 55, 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ