Справа № 525/632/23
Суддя: Прасол Я. В.
Дата ухвалення: 2023-08-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/632/23
Провадження №2-а/525/17/2023 Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.08.2023 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Прасол Я.В.,
секретаря судового засідання Хоменка М.М.,
з участю представника позивача адвоката Смірнова С.І.,
представника відповідачів Семотюка Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , що поданий його представником адвокатом Смірновим Сергієм Івановичем, до інспектора БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області старшого лейтенанта поліції Андрущенка Дмитра Олександровича, Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,
Позивач ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Смірнова С.І., звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з указаним позовом. В його обґрунтування посилається на те, що 04.06.2023 інспектором БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області Андрущенком Д.О. відносно нього було винесено постанову серії ЕАС №7110515 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 04.06.2023 о 16:01:39 ( 88 км) на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлена одна від одної розділювальною смугою, рухався зі швидкістю 137 км/год при дозволеній швидкості руху 110 км/год., чим порушив п. 12.6 ґ ПДР України. Швидкість вимірювалася приладом TruCam LTI 20/20 TC000722. Вказану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню з тих підстав, що він порушень не вчиняв, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів його вини, інспектором не було забезпечено можливості реалізації позивачем своїх прав під час розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення. Прилад яким здійснювалося вимірювання швидкості на момент проведення замірів знаходився в руках працівника поліції, що могло спричинити спотворення та похибку дійсної швидкості руху транспортного засобу. На підставі вищевикладеного просив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7110515 від 04.06.2023 відносно ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити, стягнути з відповідачів судові витрати по справі.
Ухвалою суду від 15.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 22.06.2023, розгляд справи відкладався на 09.08.2023 та 24.08.2023, з поважних причин.
20.06.2023 на електронну адресу суду, а 27.06.2023 засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшов відзив представника відповідачів ОСОБА_2 , у якому він просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції по справі посилався на те, що під час винесення оскаржуваної постанови інспектор БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області Андрущенко Д.О. діяв згідно норм чинного законодавства, у межах своїх повноважень, рішення є законним та обґрунтованим. Правопорушення було зафіксовано на лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCam серійний номер TC000722, який є придатним для застосування, пройшов відповідну повірку. Принцип роботи TruCam виключає можливість виміру швидкості руху транспортних засобів, на які не наведено лазерний приціл. Швидкість руху автомобіля фіксується під час руху, та в разі перевищення автоматичних обмежень швидкості руху транспортного засобу автоматично фіксується приладом. TruCam здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати модель, марку та номерний знак транспортного засобу. Наголошує, що позивач перевищив встановлене обмеження швидкості руху більш як на 20 км/год. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.6 ґ ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектором було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу. Маючи достатньо підстав та доказів для притягнення водія до адміністративної відповідальності, працівник поліції розпочав розгляд справи, ознайомивши позивача на місці з усіма правами, передбаченими законом.
27.06.2023 від представника позивача адвоката Смірнова С.І., в інтересах позивача ОСОБА_1 , надійшла відповідь на відзив, у якій сторона позивача наполягала на задоволенні позову, додатково посилаючись на те, що інспектор БПП Андрущенко Д.О. під час проведення вимірювання швидкості декілька разів піднімав та опускав руку у якій тримав прилад TruCam, яким вимірювалася швидкість руху автомобіля, що може дати більшу похибку показників приладу та ставить під сумнів результати вимірювання. Посилання відповідача на відеозапис з фіксацією знаків 5.68 ( кілометровий знак) на знаку 5.76 із табличкою 7.2.1 на автодорозі Київ-Харків на ділянці дороги 87 та 88 км вважав безпідставними.
12.07.2023 на електронну адресу суду, а 17.07.2023 засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив представника відповідачів Семотюка Т.В., у яких він спростовує доводи сторони позивача та просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .
У судовому засіданні представник позивача адвокат Смірнов С.І. підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7110515 від 04.06.2023 відносно ОСОБА_1 , провадження у справі закрити, стягнути з відповідачів судові витрати по справі.
Представник відповідачів Семотюк Т.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , просив відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві на позов та запереченнях.
Позивач ОСОБА_1 та відповідач інспектор БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області Андрущенко Д.О. у судове засідання повторно не з`явилися, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не зверталися.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 04.06.2023 інспектором БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області Андрущенком Д.О. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАС №7110515 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Зі змісту постанови встановлено, що ОСОБА_1 04.06.2023 о 16:01:39 ( 88 км) на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлена одна від одної розділювальною смугою, рухався зі швидкістю 137 км/год. при дозволеній швидкості руху 110 км/год., чим порушив п. 12.6 ґ ПДР України. Швидкість вимірювалася приладом TruCam LTI 20/20 TC000722.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно п.12.6 ґ ПДР України поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51 дозволяється рух зі швидкістю: на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою не більше 110 км/год.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У п. 1 ст. 247 КУпАП зазначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, доказами є які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
В силу ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити, у тому числі, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні. Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці. Строки та порядок зберігання матеріалів фото- і кінозйомки, відеозапису та результатів їх аналізу встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Так, положення зазначеного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".
Як вбачається з оскаржуваної постанови від 04.06.2023 у ній наявне посилання на відеозапис з камери 475729, фото, відео з TruCam LTI 20/20 TC000722, як на доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
До відзиву на позов стороною відповідача надано оптичний диск з фото-/відео записом вимірювання швидкості з приладу TruCam, відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського №475729, зазначені відеозаписи не засвідчені електронним цифровим підписом, а тому, згідно положень ст.74 КАС України не можуть бути взяті судом до уваги.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 справа №П/811/76/17.
Таким чином, матеріали адміністративної справи не містять належних доказів для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, у тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Судом встановлено, що відповідачами будь-яких доказів, які б підтвердили правомірність дій інспектора БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Андрущенко Д.О. та вчинення позивачем порушення п. 12.6 ґ ПДР України, що стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, не надано.
У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У силу принципу презумпції невинуватості, гарантованого ч. 3 ст. 62 Конституції України, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити, постанову серії ЕАС №7110515 скасувати. Оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, суд вважає, що згідно приписів п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України виникає необхідність закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, відносно позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позовних вимог, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції на користь позивача 536,80 грн. судового збору сплаченого при зверненні до суду.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну (правничу) допомогу, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зазначає, що ст. 134 КАС України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог ч. 5 ст. 134 КАС України щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд в додатковій постанові від 12.09.2018 (справа N 810/4749/15) вказав, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Також Верховний Суд у постанові від 22.12.2018 (справа N 826/856/18) зазначив, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відтак, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем до матеріалів справи подано: копію договору про надання правничої допомоги №62/2022 від 24.11.2022, копію додаткової угоди №3 від 04.06.2023 до договору про надання правової допомоги №62/2022 від 24.11.2022; копію розрахунку витрат від 23.08.2023 до додаткової угоди №3 від 04.06.2023 до договору №62/2022 про надання правової допомоги від 24.11.2022; копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 04.06.2023 на суму 5000 грн.

Згідно п. 1.1. Договору №62/2022 від 24.11.2022 Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання щодо надання правничої допомоги та представництво інтересів Клієнтів в судах, органах прокуратури, органах внутрішніх справ, Державної виконавчої служби, Служби безпеки України, Фіскальної служби України та інших державних органів, органів місцевого самоврядування, у відносинах з організаціями та установами всіх форм власності, тощо.

Згідно додаткової угоди №3 до Договору №62/2022 від 24.11.2023 Сторонами договору було узгоджено п. 1.1. Договору та викладено його у наступній редакції: Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання щодо надання правничої допомоги та представництво інтересів Клієнтів в судах, органах прокуратури, органах внутрішніх справ, Державної виконавчої служби, Служби безпеки України, Фіскальної служби України та інших державних органів, органів місцевого самоврядування, у відносинах з організаціями та установами всіх форм власності, тощо щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7110515 від 04.06.2023. Викладено п. 3.1 Договору у редакції: за надання правничої допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар ( винагороду) у розмірі 5000 грн. за оскарження постанови у Великобагачанському районному суді.

Відповідно до розрахунку витрат адвокатом було надано Клієнту наступну правову допомогу: юридична консультація, укладення додаткової угоди 1 год. 500 грн.; ознайомлення з матеріалами справи, адвокатський запит 500 грн.; вивчення нормативно-правової бази, судової практики 1 год. 500 грн.; збирання доказів, підготовка позовної заяви і подання позову до суду 2 год. 1000 грн.; складання заяви про надання доказів понесення судових витрат, подання доказів оплати правничої допомоги до суду, направлення відповідачам копій заяви з додатками 1 год. 500 грн.; підготовка до судового засідання та представництво в суді ( з розрахунку 2 засідання) 1000 грн. за одне засідання.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні, а й у разі вчинення інших дій за його межами безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Такий висновок висвітлений у постанові від 17.10.2018 у справі №301/1894/17.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Суд також зазначив, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), № 31107/96).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Щодо заявлених до відшкодування витрат пов`язаних з оскарженням постанови серії ЕАС №7110515 від 04.06.2023, що є безпосереднім предметом спору у даній адміністративній справі, у розмірі 5000 грн., суд враховує те, що дана справа є справою незначної складності, була розглянута судом у порядку спрощеного позовного провадження, є стала практика Верховного Суду у даній категорії справ, зважаючи на позицію сторони захисту, її значення для вирішення справи, з урахуванням положень ч. 2 ст. 77 КАС України, згідно якої, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, заявлені витрати на правничу допомогу адвоката не є співмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) під час розгляду даної справи в суді.

Відтак, зважаючи на правову позицію, висловлену Верховним Судом в постановах від 22 травня 2018 року у справі №826/8107/16 та від 28 травня 2019 року у справі №826/850/18 та враховуючи достатність та допустимість усіх наданих доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до переконання про наявність підстав для часткового задоволення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 1000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 19, ч. 2 ст. 61 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 245, 246, 251, 252, 254, 268, 280, 293 КУпАП, ст. ст. 6, 9, 72, 73, 76, 77, 241-246, 255, 257, 271-272, 286, 293, 297 КАС України,

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №7110515 від 04.06.2023 за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору та 1000 ( одну тисячу) гривень судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України зазначається повне найменування сторін у справі:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

представник позивача: адвокат Смірнов Сергій Іванович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2764 від 23.04.2019, адреса здійснення діяльності: АДРЕСА_2 ;

відповідач: інспектор БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області старший лейтенант Андрущенко Дмитро Олександрович, вул. О.Кошового, 4, м. Бориспіль;

відповідач: Департамент патрульної поліції, , вул. Федора Ернста, 3, м. Київ;

представник відповідачів: Семотюк Тарас Володимирович, вул. Романа Шухевича, 4, м. Бориспіль, Київська область, довіреність №18588/41/3/01-2022 від 22.12.2022.

Суддя Я.В. Прасол