Справа № 460/19917/23
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2023-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Д.П. Зозуля, розглянувши клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань забезпечення адміністративного позову по справі за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доУправління інфраструктури та промисловості Рівненської обласної державної адміністрації
провизнання протиправним та скасування рішення,
Заява мотивована тим, що робочим органом - філією «Рівненський ДОНКК» УДП «Укрінтеравтосервіс», 01.08.2022 було проведено Конкурс на перевезення пасажирів на приміських та міжміських внутрішньообласних маршрутах загального користування. При поданні документів для участі у конкурсу, а саме заповненні Додатку № 2 до Порядку (Відомості про автобуси, які будуть використовуватися на автобусному маршруті) представником ФОП ОСОБА_1 було допущено описку та помилково зазначено загальну кількість місць кожного з автобусів, замість пасажиромісткості, яка передбачає зазначення лише кількість місць для сидіння пасажирів. При цьому, серед умов конкурсу (встановлені організатором (обов`язкові та додаткові) умови перевезень пасажирів, які повинні виконувати автомобільні перевізники, визначені на відповідному об`єкті конкурсу), що містяться в оголошенні про його проведення, було зазначено, що по об`єкту конкурсу № 3 мінімальна пасажиромісткість т/з повинна складати від 21 місця. Більше того, понаднормова (більше 21 місця) пасажиромісткість автобусів не є тим критерієм, за яким нараховуються бали перевізникам-претендентам, чи надається будь-який інший пріоритет при оцінці поданих конкурсних пропозицій, саме тому, помилкове зазначення більшої кількості місць для сидіння пасажирів (з врахуванням місця для сидіння водія), при тому, що до конкурсної пропозиції було додано Свідоцтво про реєстрацію, з якого достовірно вбачалася кількість місць наявних в автобусі, не мало і не могло б мати жодного впливу на можливість проведення конкурсу та обрання перевізника-переможця конкурсу по об`єкту. Поряд з цим, ФОП ОСОБА_1 не може відповідати за допущену помилку у сертифікаті відповідності виданому органом з сертифікації ТзОВ «Укр-Тест-Стандарт» від 07.07.2023, оскільки ним не складався цей документ. Відтак, розпочавши розгляд конкурсних пропозицій ФОП ОСОБА_1 , 01.08.2023 конкурсний комітет не отримував будь-яких повідомлень чи листів від учасника конкурсу. Відтак, останній не вправі був відхиляти конкурсну пропозицію ФОП. Таким чином, єдиним належним способом вирішення питання про завершення результатів конкурсу буде призначення та проведення нового конкурсу по об`єкту № 3. Разом з тим, у випадку укладення договору з переможцем, інтереси Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 будуть порушені. З наведених мотивів, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 просить заяву задовольнити та вжити два заходи забезпечення позову.
За правилами ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши подані представником позивача документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для його розгляду, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З системного аналізу вказаної норми права судом встановлено, що підставами для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень; 2) очевидними є ознаки порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю; 3) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; 4) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист; 5) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним. При чому, кожна з наведених обставин є самостійною.
Згідно із абз. 2 п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, що можуть слугувати підставою для вжиття заходів забезпечення позову.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем (заявником) на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема, в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності труднощів виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявник зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до істотного ускладнення ефективного захисту та проблем щодо поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Разом з тим, обґрунтування заяви побудовані на припущеннях з приводу проблем щодо поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі не вжиття заходів забезпечення позову. Тобто, заявник вказує не на дійсні, існуючі обставини, які підтверджують існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а на гіпотетичні.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність належних доказів того, що до моменту ухвалення рішення в справі, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Також, у разі забезпечення позову в зазначених заявником межах, суд фактично ухвалить судове рішення про відновлення правового становища позивача, яке існувало до прийняття оскаржуваного рішення, без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Поміж тим суд звертає увагу, зокрема і на те, що заява про забезпечення позову також мотивована тими доводами, що і фактично обґрунтування позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення. Проте, для перевірки цих доводів суд має з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, та дослідити всі докази, що підтверджують або спростовують такі обставини.
Суд також звертає увагу, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Управлінню інфраструктури та промисловості Рівненської обласної державної адміністрації вчиняти дії спрямовані на укладення договору з перевізником, якого було визнано переможцем конкурсу по об`єкту № 3, а у разі його укладення, зупинити дію Договору, - не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, оскільки порушує права свободи та інтереси третіх осіб, стосовно яких на даній стадії не встановлено підстав для не реалізації оскаржуваного наказу № 17 від 08.08.2023 про визнання перервізників-переможців конкурсу.
Крім того, суд додаткового звертає увагу на те, що забезпечення позову допускається, коли очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 151 КАС України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.
Оскільки заходи забезпечення позову, які визначені у заяві Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 мають наслідком втручання у проведення конкурсу, то вжиття задохів забезпечення позову не допускається.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявником не наведено обставин визначених ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, які є беззаперечними підставами для вжиття судом заходів забезпечення позову.
Таким чином, суд вважає відсутніми підстави для забезпечення позову з мотивів, наведених в заяві про забезпечення позову.
В зв`язку з наведеним, заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову до задоволення не підлягає.
Керуючись статтями 150-158, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складений 23 серпня 2023 року.

Суддя Д.П. Зозуля