Справа № 200/2660/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-08-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2023 року Справа№200/2660/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді номера обслуги 1 артилерійського взводу 3 артилерійської батареї артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_2 . 06 жовтня 2022 року позивач одержав вибухову травму, множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення обох нижніх кінцівок за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в населеному пункті Первомайське Донецької області. Позивач був евакуйований до медичного закладу і до теперішнього часу проходить лікування. Позивач зазначив, що в свою чергу відповідачем всупереч вимог законодавства України, за період перебуванням ним на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини, не виплачено у належному розмірі додаткової винагороди. Позивач зазначив, що з аналізу норм Постанови КМУ № 168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення. Позивач закцентував свою увагу на тому, що Постанова КМУ №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода. Позивач констатував, що обидві вищевказані умови у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами виписаних на нього та згідно яких вбачається наступне: 06 жовтня 2022 року - він отримав травму; 06 жовтня 2022 року - перебував у шпиталі м. Селидове; 07 жовтня 2022 року - 10 жовтня 2022 року - перебував у шпиталі м. Дніпро; 11 жовтня 2022 року по 04 листопада 2022 року - перебував у шпиталі м. Івано-Франківськ; 09 листопада 2022 року - 09 грудня 2022 року - перебував у відпустці за станом здоров`я; 16 грудня 2022 року - 27 грудня 2022 року - перебував у шпиталі м. Івано-Франківськ; 27 грудня 2022 року - 27 січня 2023 року перебував у відпустці за станом здоров`я; 13 лютого 2023 року - 07 березня 2023 року проходив ВЛК, перебуваючи у лікарні м. Добропілля. Між тим, позивач вважає, що за вказаний період йому не нараховано та не виплачено додаткову винагороду, збільшену до 100 000 гривень, що є грубим порушенням його прав. Окрім цього позивач наголосив на тому, що єдиний вид відпустки, рішення про потребу в якій може прийняти ВЛК - «відпустка за станом здоров`я», передбачена Положенням, є тотожним за своїм юридичним змістом «відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії», передбаченій Постановою № 168. Відповідно, перебування особи у відпустці за станом здоров`я за постановою ВЛК, якщо такій відпустці передувало лікування у стаціонарному закладі у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини із визначенням лікувальним закладом подальших лікувальних рекомендації на час перебування у відпустці, є підставою для включення такої особи до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, на підставі абз. 4 п. 1 Постанови № 168. Позивач вважає, що невиплата відповідачем додаткової винагороди внаслідок поранення, отриманого ним при захисті Батьківщини, є незаконною та безпідставною. Позивач вважає необхідним визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування і не виплатити збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням його перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустках для лікування після тяжкого поранення за січень та лютий 2023 року та зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити йому збільшену до 100 000 грн. додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування його на лікуванні в закладах охорони здоров`я та відпустках для лікування після тяжкого поранення за січень та лютий 2023 року.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначив наступне, що п.6 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) про виплату додаткових винагород військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 на період дії воєнного стану за червень 2023 року, було здійснено перерахунок виплати особовому складу військової частини НОМЕР_1 за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дії (проведення заходів) додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. 00 коп. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах. Відповідно до додатку 6, куди було включено й позивача на підставі рапорту командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 за №3153 від 25.06.2023 року у період з 01.01.2023 по 29.01.2023 року. Відповідач зауважив, що згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №30 30.01.2023 року позивач прибув і приступив до виконання службових обов`язків з відпустки для лікування після поранення до військової частини. Після повернення з 30.01.2023 по 13.02.2023 року позивач знаходився в підрозділі військової частини, але не виконував бойові завдання, тобто не брав безпосередню участь у бойових діях, не забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не перебував безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України. 13.02.2023 року також згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №44 позивач вибув до КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» для проходження військово-лікарської експертної комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби у Збройних Силах України та тактики подальшого лікування. Відповідач зазначив, що згідно з пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністерства Оборони України від 14.08.2008 № 402: Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Згідно з пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністерства Оборони України від 14.08.2008 № 402: військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами І-ІІ груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово- Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів. Відповідач зазначив, що відповідно до п.11 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей: військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для: лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні). Відповідно до вищезазначеного позивач з 13.02.2023 по 04.03.2023 року знаходився не на лікуванні у зв`язку з пораненням, а на проходженні військово-лікарської експертної комісії, тобто на медичному огляді з метою визначення ступеню придатності до військової служби у Збройних Силах України та тактики подальшого лікування. Компетенція посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , як суб`єктів владних повноважень на прийняття самостійного рішення здійснюється тільки в межах дискреції, визначеної законодавством. Підсумовуючи вищевикладене, відповідач зазначив, що будь-якої вини чи протиправних дій з боку військової частини НОМЕР_1 стосовно позивача допущено не було. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.06.2023 відкрито провадження по даній справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження по справі були належним чином повідомлені, про що свідчить відповідна відмітка про наявність у представника позивача адвоката Пікуліна Р.М. кабінету електронного суду та відповідної відмітки «доставлено» зазначено 16.06.2023 року.

Відповідач був належним чином повідомлений, про що свідчить наявна в матеріалах справи картка обліку вихідних документів Донецького окружного адміністративного суду від 28.06.2023 року №200/2660/23 відповідно до якої, ухвала про відкриття та позовна заява із додатками була направлена відповідачу на його електронну скриньку.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_4 виданим Добропільським МВ ГУМВС України в Донецькій області.

Позивач відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.03.2022 року №139 був призваний під час мобілізації Краматорським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Донецької області 09.03.2022 року на посаду номера обслуги 1 артилерійського взводу 3 артилерійської батареї артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_2 , вважати таким що з 09.03.2022 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою, шпк «солдат», ВОС 133533А, посадовий оклад 2730 грн.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2022 року №3912, солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 з 30.09.2022 року.

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) є юридичною особою та є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, позивач 06 жовтня 2022 року одержав вибухову травму, множинні вогнепальні осколкові поранення обох нижніх кінцівок за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в населеному пункті АДРЕСА_2 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.10.2022 року №778, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) виданою військової частиною НОМЕР_1 від 06.10.2022 року №3466.

Довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_6 від 03.11.2022 року №355 м.Івано-Франківськ зазначено, що солдат ОСОБА_1 1998 року народження, військова частини НОМЕР_1 призваний у ЗСУ з березня 2022 року Краматорським районним ТЦК та СП Донецької області, військовослужбовець номер обслуги. Проведено медичний огляд ВЛК військової частини НОМЕР_6 03.11.2022 року. Відповідно до графи «діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва)» зазначене поранення тяжкого ступеня. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) командира в/ч НОМЕР_1 №3466 від 06.10.2022 року). На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб ТДВ-Б графи: потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_6 від 27.12.2022 року №491 м.Івано-Франківськ зазначено, проведено медичний огляд ВЛК військової частини НОМЕР_6 від 27.12.2022 року. Зазначено, поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) командира в/ч НОМЕР_1 №3466 від 06.10.2022 року). На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб ТДВ-Б графи: потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

В довідці військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_7 від 04.03.2023 року №2328 зазначено, що проведено медичний огляд військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_7 04.03.2023 року. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва). Поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує лікування у ВМКЦ СхідР (м. Дніпро).

В довідці ВЛК військової частини НОМЕР_8 від 27.05.2023 року №6683 зазначено, згідно наказу МОЗ України від 04.07.2007 року №370 травма тяжкого ступеню. Травма, ТАК, пов`язана зі захистом Батьківщини. На підставі статті 76Б, 78В, 45Г графи ІІ Розкладу обмежено придатний до військової служби. Непридатний до служби у ДШВ, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Відповідно до наявного в матеріалах справи виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №1548, з якого вбачається 06.10.2022 мінно-вибухова травма; 06.10.2022 первинна хірургічна обробка ран; 12.10.2022 видалення сторонніх тіл (осколків) м`яких тканин обох гомілок та лівого стегна, некректомії; 15-18.10.2022 та 21-24.10.2022 два курси вакуумної терапії по три дні; 24.10.2022 аутодермопластика вільнорозчепленими перфорованими клаптями шкіри вогнепальних ран обох гомілок, накладання вторинних ранніх швів. 03.11.2022 проведено ВЛК та надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів. Госпіталізований на стаціонарне лікування в неврологічне відділення в/ч НОМЕР_6 АДРЕСА_3 за направленням командира військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2022 №4732, де лікується по даний час.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.12.2022 року №363, п.3 зазначено вважати такими, що вибули: п.3.2 у відпустку для лікування після поранення: солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , у АДРЕСА_4 на 30 діб та надати одну добу необхідну для проїзду до місця проведення відпустки та одну добу для повернення з 29.12.2022 року по 29.01.2023 року. Підстава: довідка ВЛК №491 від 27.12.2022 (вх.№1278 від 28.12.2022 року); відпускний квиток №650 від 28.12.2022 року.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2023 року №30, п.1 вважати такими, що прибули і приступили до виконання службових обов`язків: п.1.4 з відпустки для лікування після поранення: з 30.01.2023 року: солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 . Підстава: відпускний квиток №650 від 28.12.2022 року.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.02.2023 року №44, п.2 вважати такими, що вибули: п.2.1 на лікування: п.2.2 до КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування»: з 13.02.2023 року: солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , для проходження військово-лікарсько експертної комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби у ЗСУ та тактики подальшого лікування. Підстава: направлення начальника медичної служби №880 від 13.02.2023 року.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.07.2023 року №911 «Про виплату додаткових винагород військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 на період дії воєнного стану за червень 2023 року» зазначено, що з метою виконання вимог Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію», постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», Рішення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 219/3/29, Порядку документального підтвердження (в умовах воєнного стану) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також підтвердження перебування військовослужбовців в районах проведення зазначених заходів, затвердженого Головнокомандувачем Збройних Сил України 06 березня 2022 року, наказую: п.6. Зробити перерахунок виплатити особовому складу військової частини НОМЕР_1 за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дії (проведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн. 00 коп. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах, відповідно до додатку 6 до цього наказу.

Відповідно до наявної копії додатку №6 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2023 року №911 в матеріалах справи, у списку особового складу військової частини НОМЕР_1 для виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) та участі у таких діях та заходах, під номером 9 зазначений солдат ОСОБА_1 , період безпосередньої участі з 01.01.2023 по 29.01.2023 року, на підставі рапорту командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 №3153 від 25.06.2023 року.

Отже враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що спірним питанням в даній справі є визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні позивача в закладах охорони здоров`я та відпустках для лікування після тяжкого поранення за січень, лютий 2023 року та як похідна вимога зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн. за січень та лютий 2023 року пропорційно дням перебування на лікуванні позивача в закладах охорони здоров`я та відпустках для лікування після тяжкого поранення.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи суд зазначає наступне.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 N 64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України N 133/2022 від 14.03.2022, N 259/2022 від 18.04.2022, N 341/2022 від 17.05.2022, N 573/2022 від 12.08.2022, N 757/2022 від 07.11.2022 та триває до теперішнього часу.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон 2011-ХІІ), визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно статті 9 Закону 2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Структура та умови грошового забезпечення військовослужбовців, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704).

Відповідно до п.2 Постанови № 704 встановлено, що: грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міноборони від 07 червня 2018 року №260 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197) (далі - Порядок № 260).

Згідно пункту 2 Розділу 1 Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

Враховуючи наведені вище норми суд встановив, що винагорода належить до додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, що виплачується для стимулювання їх в досягненні високих результатів у службовій діяльності.

Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного часу, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова № 168, пунктом 1 якої (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, з 24.02.2022 у військовослужбовців Збройних Сил України які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Підставою для нарахування та виплати такої винагороди є відповідний наказ командира.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок N 260).

Відповідно до наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» яким затверджений «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (в редакції чинній станом на 31.01.2023 року) (Порядок доповнено новим розділом згідно з Наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023 - застосовується з 01 лютого 2023 року), яким передбачено п.8 розділу XXXIV - виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

п.9 розділу XXXIV передбачено, що накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Абзацом 3 п.10 розділу XXXIV передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Пунктом 11 розділу XXXIV передбачено, що Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Пунктом 12 розділу XXXIV передбачено, що керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

Пунктом 15 розділу XXXIV передбачено, що підготовка проектів наказів для здійснення виплати додаткової винагороди покладається на підрозділи, що відповідають за ведення обліку особового складу.

Суд звертає увагу, що системний аналіз положень Постанови № 168 та Розділу XXXIV Порядку № 260 дає підстави вважати, що вони не суперечать одна одним, оскільки цією постановою делеговано Міноборони визначити не тільки порядок і умови виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану, а також її розмір.

Стосовно позовної вимоги позивача щодо визнання протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні позивача в закладах охорони здоров`я та відпустках для лікування після тяжкого поранення за січень 2023 року та як похідна вимога зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу збільшену до 100 000 грн. додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні позивача в закладах охорони здоров`я та відпустках для лікування після тяжкого поранення за січень 2023 року, суд зазначає наступне.

Розглянувши матеріали справи, а також надані докази суд встановив, що позивач отримав поранення 06 10.2022 року під час безпосередньої участі його в бойових діях під час захисту Батьківщини, що підтверджується довідкою відповідача від 06.10.2022 року №3466 та не заперечується сторонами по справі.

Відповідно до довідки ВЛК виданої Військовою частиною НОМЕР_6 від 03.11.2022 року №355 поранення позивача віднесено до тяжкого ступеня та зазначено Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб ТДВ-Б графи потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до довідки ВЛК виданої Військовою частиною НОМЕР_6 від 27.12.2022 року №491, в якій зазначено Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб ТДВ-Б графи потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Тобто, враховуючи приписи постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (яка діяла на час спірних правовідносин, тому що наказ Міністерства оборони України №260 із змінами щодо додаткової винагороди застосовується з 01.02.2023 року) у позивача були усі необхідні умови для отримання зазначеної винагороди відповідно до висновку військово лікарської комісії від 27.12.2022 року № 491 в якій зазначено, що позивач потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

В той же час відповідно до наявного в матеріалах справи витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.12.2022 року №363 зазначено вважати такими, що вибули у відпустку для лікування після поранення: солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 на 30 діб та надати одну добу необхідну для проїзду до місця проведення відпустки та одну добу для повернення з 29.12.2022 по 29.01.2023 року, підстава довідка ВЛК №491 від 27.12.2022 року, відпускний квиток №650 від 28.12.2022 року.

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.07.2023 року №911 «Про виплату додаткових винагород військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 на період дії воєнного стану за червень 2023 року» відповідно до якого пунктом 6 зазначено - зробити перерахунок виплатити особовому складу військової частини НОМЕР_1 за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дії (проведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн. 00 коп. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах, відповідно до додатку 6 до цього наказу.

В додатку 6 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2023 року №911 зазначено під номером 9 солдата ОСОБА_1 , в періоді безпосередньої участі зазначено з 01.01.2023 по 29.01.2023 року, на підставі рапорту командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 №3153 від 25.06.2023 року.

Тобто, відповідно до приписів постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року відповідачем було включено позивача до списків для виплати йому додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць під час перебування позивача у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Враховуючи вищезазначене, обов`язок відповідача щодо видання наказу стосовно включення позивача до списку осіб на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. за січень 2023 року відповідачем виконаний у повному обсязі та відповідно до діючого законодавства на час виникнення спірних правовідносин, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати збільшеної до 100 000 грн. за січень 2023 року, та як похідної вимоги зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити збільшену до 100 000 грн. додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно перебування на лікуванні позивача за січень 2023 року задоволенню не підлягає.

Стосовно позовної вимоги позивача, щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача, щодо не нарахування та не виплати збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні позивача в закладах охорони здоров`я та відпустках для лікування після тяжкого поранення за лютий 2023 року та як похідна вимога зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу збільшену до 100 000 грн. додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні позивача в закладах охорони здоров`я та відпустках для лікування після тяжкого поранення за лютий 2023 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2023 року №30 вважати такими, що прибули і приступили до виконання службових обов`язків: з відпустки для лікування після поранення: з 30.01.2023 року солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 . Підстава відпускний квиток №650 від 28.12.2022 року.

Тобто на підставі вищезазначеного наказу від 30.01.2023 року позивач повернувся у розташування військової частини з відпустки для лікування після поранення.

Як зазначив відповідач у своєму відзиві на адміністративний позов, позивач після повернення з 30.01.2023 по 13.02.2023 року знаходився в підрозділі військової частини, але не виконував бойові завдання, тобто не брав безпосередньої участі у бойових діях, не забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не перебував безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України.

Як встановлено судом, представник позивача адвокат Пікулін Р.М. отримав вищезазначений відзив відповідача на позовну заяву відповідно до наявного у нього кабінету «електронного суду» 17.07.2023 року, станом на дату розгляду зазначеної адміністративної справи та винесення рішення по даній справі від представника позивача будь-яких пояснень, заперечень, відповіді на відзив та доказів на спростування інформації зазначеної у відзиві на адресу суду не надходило.

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.02.2023 року №44, вважати такими, що вибули: на лікування: до КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування»: з 13.02.2023 року: солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , для проходження військово-лікарської експертної комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби у ЗСУ та тактики подальшого лікування. Підстава: направлення начальника медичної служби №880 від 13.02.2023 року.

Суд зазначає, що правові, організаційні, економічні та соціальні засади охорони здоров`я в Україні регулюються Основами законодавства України про охорону здоров`я.

Відповідно до статті 70 Основ законодавства України про охорону здоров`я, військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затверджено наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі Положення).

Згідно з пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України, учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання, компонентами ракетного палива, джерелами електромагнітних полів, лазерного випромінювання, мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Відповідно до п.11 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Після закінчення встановленого безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.

Після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби відпустка для лікування у зв`язку з хворобою не надається.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, а також вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивач з 30.01.2023 по 13.02.2023 року (включно) перебував у розташуванні військової частини та не брав безпосередньої участі у бойових діях, а з 13.02.2023 року був направлений керівництвом військової частини до КНП «Добропільська лікарня інтенсивного лікування» для проходження військово-лікарської експертної комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби у ЗСУ, та тактики подальшого лікування, та не перебував на лікуванні після отримання тяжкого поранення або у відпустці для лікування після тяжкого поранення, що передбачено постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», яким затверджений «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (в редакції чинній станом на 31.01.2023 року) (Порядок доповнено новим розділом згідно з Наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023 - застосовується з 01 лютого 2023 року). Таким чином, позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача, щодо не нарахування та не виплати збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні позивача в закладах охорони здоров`я та відпустках для лікування після тяжкого поранення за лютий 2023 року та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу збільшену до 100 000 грн. додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні позивача в закладах охорони здоров`я та відпустках для лікування після тяжкого поранення за лютий 2023 року задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, таким чином не підлягає задоволенню й позовна вимога щодо зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду у строк один місяць з дня набрання чинності рішення по даній справі.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевстановлені обставини справи, суд доходить висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст. 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на наведене, суд відмовляє позивачу в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Повний текст рішення складено та підписано 24 серпня 2023 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець