Справа № 303/4458/23
Суддя: Полянчук Б. І.
Дата ухвалення: 2023-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/4458/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Варваринець Н.Я., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, в якому зазначила, що 04.05.2023 поліцейським інспектором УПП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Влащенко Г.В. винесено постанову серії ЕАС №6932910 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 гривень. Зазначені дії інспектора вважає протиправними, а постанову незаконною, винесену з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. 04 травня 2023 року до її автомобілю підійшла особа, у поліцейській формі та вимагала пред`явити водійське посвідчення. Підготовки до розгляду справи не було, не було оголошена посадова особа, яка розглядає справу, не були досліджені докази, заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Також у постанові вказано, що правопорушення скоєно о 03:36, а час винесення постанови о 03:39. Це вказує на те, що інспектор поліції формально підійшов до вимог КУпАП стосовно повного і всебічного розгляду справи, не дослідив всіх обставин справи та виніс постанову за три хвилини, що ставить під сумнів дотримання інспектором принципу верховенства права та обґрунтованості, які є фундаментом адміністративного провадження. Постанова про адміністративне правопорушення містить суттєві недоліки, а саме відповідно до постанови не додано жодних доказів вчинення правопорушення. При цьому інспектор під час розгляду справи не надавав відеозапис, який би підтверджував скоєння правопорушення. При винесенні постанови поліцейським було зазначено, що складом адміністративного правопорушення було те, що під час зміни напрямку руху не увімкнено правий покажчик повороту. Однак, інспектор взагалі не розглядав та не виносив постанову по даному правопорушенню. Просила скасувати постанову серії ЕАС №6932910 від 05 травня 2023 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

04.07.2023 до суду надійшов відзив на позов , у якому зазначено, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню. 04.05.2023 екіпаж патрульної поліції під час несення служби в м. Мукачево, вул. Зелена, 35, помітив автомобіль Skoda Rapid з номерним знаком НОМЕР_1 , який порушив ПДР України, а саме: водій під час зміни напрямку руху не подав сигналів світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2.6 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП. Інспектор належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивачки за ч.2 ст.122 КУпАП. Інспектор розглянувши справу відповідно до норм чинного законодавства виніс постанову за ч.2 ст.122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 510 грн. Згідно зі ст. 285 КУпАП позивачку було ознайомлено зі змістом постанови, та під підпис запропоновано отримати її копію. У чинному законодавстві не зазначено мінімальний час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Поліцейським проведено підготовку, розгляд справи про адміністративне правопорушення, винесено рішення відповідно до норм чинного законодавства. У даному випадку протокол не складався та не мав складатися відповідно до ст. 258 КУпАП, оскільки такий не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.07.2023 відкрито провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За змістом п.1.3 та п.1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.9.2 ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

За змістом ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 251 КУпАП України передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За змістом п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пункт 5 розділу ІV Інструкції передбачає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Лише фіксація саме вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а не притягнення його до адміністративної відповідальності, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 04.05.2023 о 03 год. 36 хв. 03 сек. у м. Мукачево, вул. Зелена, 35, керуючи транспортним засобом Skoda Rapid, державний номерний знак: НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху не увімкнула правий покажчик повороту, чим порушила п.9.2.б ПДР порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

За змістом п.9.2 б ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Судом оглянуто та досліджено відеозапис з камери нагрудного реєстратора поліцейського, що знаходиться на цифровому носії інформації DVD-R, який надано представником відповідача, з якого вбачається, що патрульні проводять розгляд справи щодо вчинення позивачкою адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, разом з тим, самого факту неподання сигналу світловими покажчиками повороту під час зміни напрямку руху не зафіксовано, а лише зафіксовано розгляд патрульними справи про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП, що не є належним доказом порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху передбачених п.9.2 б ПДР України.

Крім того, у пункті 7 оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6932910 від 04.05.2023 не зазначено, що до такої додається відеозапис, який в подальшому долучений відповідачем до матеріалів справи на підтвердження вчинення позивачкою правопорушення, яке ставиться їй у вину.

При цьому, сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Таким чином, оскільки відсутній відеозапис з камери нагрудного реєстратора поліцейського при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, суд позбавлений можливості встановити чи спростувати факти порушення поліцейським процедури прийняття рішення, які наведені позивачкою у позовній заяві.

Суд звертає увагу, що лише фіксація саме вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, а не процедури притягнення її до адміністративної відповідальності може підтверджувати правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05 березня 2020 року у справі №607/7987/17.

Водночас слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Звертаючись з позовом до суду позивачка посилалась на протиправність дій відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення, але зазначені дії відповідача можуть бути окремим об`єктом оскарження, а позивач не скористався своїм правом на їх оскарження та не надав доказів їх протиправності.

За таких обставин, суд розглянув справу в межах заявлених позовних вимог не даючи правової оцінки діям чи бездіяльності відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення, які позивачем не оскаржувались.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 с.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року у справі №295/3099/17.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості особи.

Вищезазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а).

Оскільки відповідачем як суб`єктом владних повноважень, на якого в даному випадку покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження передбачених ст. 9 КУпАП обставин, тому суд вважає не доведеним факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин постанова серії ЕАС № 6932910 від 04.05.2023 винесена необґрунтовано, без дотриманням вимог КУпАП, що є підставою для її скасування.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закриттю.

Керуючись 72,77,241-246,268-272,286,295,297, ст.ст. 122, 247, 251, 268 КУпАП , «Правилами дорожнього руху», затвердженими постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ЕАС № 6932910 від 04.05.2023, винесену інспектором старшим лейтенантом поліції УПП в Закарпатській області Влащенко Ганною Вячеславівною, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 536,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя