Справа № 260/6730/21
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2023-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/6730/21 пров. № Н-А/857/14207/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Бруновської Н.В.,

при секретарі судового засідання: Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2023 року за виключними обставинами у справі № 260/6730/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Пятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

19.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Закарпатської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про:

- визнання протиправним та скасування рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №292 від 13.09.2021 "Про неуспішне проходження прокурором атестації";

- визнання протиправним та скасування наказу керівника Закарпатської обласної прокуратури № 607 к від 21 жовтня 2021 року, яким звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області та органів Закарпатської обласної прокуратури на підпункту 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" з 22 жовтня 2021 року;

- поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Берегівської окружної прокуратури Закарпатської обласної прокуратури з 22 жовтня 2021 року;

- визнання протиправною бездіяльність Закарпатської обласної прокуратури щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні в розмірі середньомісячного заробітку;

- стягнення з Закарпатської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку, що складає 7251 грн (сім тисяч двісті п`ятдесят один гривень);

- стягнення з Закарпатської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов`язкових платежів, починаючи з 22.10.2021 по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі;

- допущення негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Берегівської окружної прокуратури Закарпатської області з 22 жовтня 2021 року;

- допущення негайного виконання рішення в частині стягнення з Закарпатської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 292 від 13 вересня 2021 року "Про неуспішне проходження прокурором атестації". Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Закарпатської обласної прокуратури Д. Казак № 607к від 21 жовтня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області та органів прокуратури Закарпатської області з 22 жовтня 2021 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області та органах прокуратури Закарпатської області з 23 жовтня 2021 року. Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) із Закарпатської обласної прокуратури (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а, ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 жовтня 2021 року по 23 серпня 2022 року у розмірі 78673,35 (сімдесят вісім тисяч шістсот сімдесят три гривні тридцять п`ять копійок), із утриманням із цієї суми обов`язкових податків та зборів. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області та органах прокуратури Закарпатської області, та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати у межах одного місяця в розмірі 5075,77 грн (п`ять тисяч сімдесят п`ять гривень сімдесят сім копійок) підлягає до негайного виконання. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2023 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року у справі № 260/6730/21 в частині задоволених позовних вимог скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_1 , 05.04.2023 звернувся до Восьмого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2023 за виключними обставинами. В якій просив вказану заяву задовольнити, а постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 260/6730/21 від 10.01.2023 скасувати та залишити в силі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.08.2022.

Вказану заяву обґрунтовує тим, що Рішенням Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2023 від 01 березня 2023 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 6 розділу ІІ "Прикінцеві І перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури № 113-IX від 19 вересня 2019 року, відповідно до якого "з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

Вважає, що вказане рішення є доказом того, що підтверджує наявність виключних обставин в розумінні п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України.

Офіс Генерального прокурора, 29.06.2023 подав відзив на заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якому просив відмовити у задоволенні заяви, а постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2023 залишити в силі.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник відповідача Закарпатської обласної прокуратури Слиш Г.С. заперечила проти заяви позивача про перегляд судового рішення за виключними обставинами, просила залишити в силі постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2023 в межах доводів та вимог заяви, суд апеляційної інстанції вважає, що вказана заява задоволеною бути не може, з таких мотивів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за виключними обставинами.

Згідно ч. 5 ст. 361 КАС України, підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; 3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

При перегляді судового рішення за виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч. 6 ст. 361 КАС України).

Аналізуючи вищенаведену статтю КАС України, суд апеляційної інстанції вважає, що встановлення Конституційним Судом України неконституційності окремого положення закону, застосованого при вирішенні справи, надає лише право на перегляд такого судового рішення за виключними обставинами, а не є беззаперечною обставиною за наявності якої суд зобов`язаний ухвалити судове рішення на користь особи, яка звертається із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Відповідно до ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для перегляду постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2023 за виключними обставинами, позивач вважає рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2023 від 01 березня 2023 року.

Так, Рішенням Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2023 від 01 березня 2023 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 6 розділу ІІ "Прикінцеві І перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури №113-IX від 19 вересня 2019 року, відповідно до якого "з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

Колегія суддів зазначає, що у спірних правовідносинах, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2023, яку просить переглянути позивач у зв`язку з виключними обставинами, скасовано рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року у справі № 260/6730/21 в частині задоволених позовних вимог та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Тобто, постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2023, щодо перегляду якої за виключними обставинами звернувся ОСОБА_1 , є судовим рішенням, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, відповідно воно не підлягає примусовому виконанню, а тому у розумінні пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України, не може переглядатися за виключними обставинами.

Вказані висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з висновками Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду викладеними в ухвалі від 21 грудня 2022 року у справі №140/2217/19 та у постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 808/1628/18 щодо застосування пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно з частиною 1 статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Частиною 2 статті 152 Конституції України визначено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 24 грудня 1997 року № 8-зп у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) розпоряджень Президента України про призначення перших заступників, заступників голів обласних, Київської міської державних адміністрацій, виданих протягом липня - грудня 1996 року, січня 1997 року (справа щодо призначення заступників голів місцевих державних адміністрацій), вказав про те, що: "частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.".

У рішенні від 30 вересня 2010 року № 20-рп/2010 у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до Конституції України" від 8 грудня 2004 року № 2222-IV (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України зазначив про те, що: "незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.".

Тобто, рішення Конституційного Суду України не має ретроспективної (ретроактивної) дії та поширюється лише на правовідносини, які виникли після його ухвалення.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2023 від 01 березня 2023 року, пункт 6 розділу ІІ "Прикінцеві І перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" №113-IX від 19 вересня 2019 року, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення передовсім як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням у справі.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2023р. за виключними обставинами.

Керуючись ст. ст. 313, 321, 325, 328, 329, 361, 363, 368, 369 КАС України, суд -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2023 року за виключними обставинами у справі № 260/6730/21 - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
Н. В. Бруновська
Повний текст ухвали складено 21.08.2023