Справа № 400/3739/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2023-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/3739/23

Головуючий в 1 інстанції: Брагар В.С. Дата і місце ухвалення: 19.06.2023р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Миколаївській області, Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту пенсійних питань та соціального захисту про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Миколаївській області, Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту пенсійних питань та соціального захисту, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправними дії Ліквідаційної комісії УМВС України в Миколаївській області щодо відмови у розрахунку та зарахуванні позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу у пільговому обчисленні, сформовану за періоди з 25.05.1998р. по 18.03.2002р. та з 01.06.2005р. по 20.07.2010р., та направленні необхідних документів до ГУ ПФУ в Миколаївській області для призначення пенсії;

- зобов`язати Ліквідаційну комісію УМВС України в Миколаївській області здійснити перерахунок та зарахувати ОСОБА_1 відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, та деяких інших осіб», пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років. призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу у пільговому обчисленні, сформовану та періоди з 25.05.1998р. по 18.03.2002р. та з 01.06.2005р. по 20.07.2010р.;

- зобов`язати МВС України (уповноважений орган Департамент пенсійних питань та соціального захисту) направити необхідні документи до ГУ ПФУ в Миколаївській області для призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у період з 14.08.1995р. по 16.02.2015р. він проходив військову службу в органах МВС на різних посадах. Звільнений з військової служби наказом УМВС України в Миколаївській області №35 о/с від 16.02.2015р. Вислуга років у календарному обчисленні складає 19 років 06 місяців 02 дні, у пільговому - 04 роки 05 місяців 15 днів. На звернення в жовтні 2022 року до ДУ «ТМО МВС України по Миколаївській області» із заявою про підготовку направлення до ГУ ПФУ в Миколаївській області документів для призначення пенсії, листом від 14.02.2023р. Ліквідаційна комісія УМВС України в Миколаївській області відмовила ОСОБА_1 у вчиненні відповідних дій з посиланням на відсутність у нього необхідної календарної вислуги років, що дає право на призначення пенсії згідно вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Таку відмову позивач вважає незаконною та зазначає, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом №2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може встановлюватися іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема і Порядком №393.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.06.2023р. позов задоволено.

Визнано протиправними дії Ліквідаційної комісії УМВС України в Миколаївській області щодо відмови у розрахунку та зарахуванні ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу у пільговому обчисленні, сформовану за періоди з 25.05.1998р. по 18.03.2002р. та з 01.06.2005р. по 20.07.2010р., та направленні необхідних документів до ГУ ПФУ в Миколаївській області для призначення пенсії.

Зобов`язано Ліквідаційну комісію УМВС України в Миколаївській області здійснити перерахунок та зарахувати ОСОБА_1 відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, та деяких інших осіб», пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу у пільговому обчисленні, сформовану та періоди з 25.05.1998р. по 18.03.2002р. та з 01.06.2005р. по 20.07.2010р.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту пенсійних питань та соціального захисту направити необхідні, належним чином оформлені документи до ГУ ПФУ в Миколаївській області для призначення пенсії ОСОБА_1 .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн., сплачений квитанцією від 30.03.2023р. №9.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 19.06.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не встановлено факту порушення МВС України прав ОСОБА_1 станом на дату подання ним адміністративного позову, які підлягають захисту в судовому порядку. Із заявою щодо оформлення документів для призначення пенсії та надіслання їх до ГУ ПФУ в Миколаївській області позивач звертався до Ліквідаційної комісії УМВС України в Миколаївській області, яка своїм листом від 14.02.2023р. відмовила ОСОБА_1 у вчиненні відповідних дій. А відтак, за твердженнями апелянта, заявлені позивачем вимоги до МВС України є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Також, апелянт посилається на те, що статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, та деяких інших осіб» чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років. Вказаний Закон не містить посилань на те, що види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, можуть бути встановлені підзаконними актами. Висновки суду про необхідність застосування до спірних правовідносин норм Порядку №393 є помилковими, оскільки згідно ч.3 ст.7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Управління МВС України в Миколаївській області підтримало вимоги апеляційної скарги МВС України у своїх письмових поясненнях, які надійшли до суду апеляційної інстанції 17.07.2023р. Зазначає, що у відповідності до п.3 Порядку №393 до вислуги років зараховуються пільгові роки лише для визначення розміру пенсії, а не для визначення права на призначення пенсії, де основним критерієм є виключно календарна вислуга років.

ОСОБА_1 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає, що можливість пільгового обчислення періоду проходження служби з метою визначення права на пенсію за вислугу років на підставі ст.12 Закону №2262-ХІІ підтверджено сталою практикою Верховного Суду, яку правомірно враховано судом першої інстанції при вирішенні спору. Порядок №393 є підзаконним нормативно-правовим актом, не суперечить положенням Закону №2262-ХІІ, а конкретизує його положення.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 14.08.1995р. по 16.02.2015р. позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом УМВС України в Миколаївській області №35 о/с від 16.02.2015р. ОСОБА_1 звільнений зі служби в міліції згідно з підпунктом 1 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року №1682-VII та пункту 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно вказаного наказу станом на 16.02.2015р. вислуга років ОСОБА_1 в календарному обчисленні складає 19 років 06 місяців 02 днів.

19.10.2022р. позивач звернувся до ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Миколаївській області» із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його вислуги років шляхом зарахування до його календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану та періоди з 25.05.1998р. по 18.03.2002р. та з 01.06.2005р. по 20.07.2010р., а також направити необхідні документи до ГУ ПФУ в Миколаївській області для призначення йому пенсії. ОСОБА_1 зазначав, що на дату звільнення його з органів внутрішніх справ його календарна вислуга років, з урахуванням пільгової, становить 23 роки 11 місяців 23 днів, що є достатнім для призначення пенсії на підставі ст.12 Закону №2262-ХІІ.

16.02.2023р. за вих. №33/35-263 ДУ «ТМО МВС України в Миколаївській області» направила запит до УМВС України в Миколаївській області, як до уповноваженого органу по виготовленню документів для призначення пенсії, у відповідності до п.3 розділу II Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань, затвердженої наказом МВС України від 17.09.2018р. №760, про надання розрахунку вислуги років ОСОБА_1 для призначення пенсії.

Листом від 13.03.2023р. №728/05/14-2023 Ліквідаційна комісія УМВС України в Миколаївській області повідомила ДУ «ТМО МВС України по Миколаївській області» про те, що у відповідності до ст.12 Закону №2262-XII для призначення пенсії на момент звільнення ОСОБА_1 станом на 16.05.2015р. календарна вислуга років повинна складати - 22 роки і більше. Однак, станом на 16.02.2015р. його вислуга років в календарному обчисленні становить 19 років 06 місяців 02 дні, а тому він не має права на призначення пенсії згідно вимог Закону №2262-ХІІ.

Листом від 16.03.2023р. ДУ «ТМО МВС України по Миколаївській області» довела до відома ОСОБА_1 зміст листа Ліквідаційної комісії УМВС України в Миколаївській області від 13.03.2023р. №728/05/14-2023.

Вважаючи протиправною відмову Ліквідаційної комісії УМВС України в Миколаївській області в зарахуванні до календарної вислуги років вислуги в пільговому обчисленні сформовану за періоди з 25.05.1998р. по 18.03.2002р. та з 01.06.2005р. по 20.07.2010р., для призначення пенсії на підставі ст.12 Закону №2262-ХІІ, та направленні необхідних документів до ГУ ПФУ в Миколаївській області для призначення пенсії ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Спір у цій справі виник з приводу відмови суб`єкта владних повноважень зарахувати звільненому в 2015 році працівнику ОВС відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» вислуги років в пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії.

Статтею 12 Закону №2262-ХІІ встановлені умови призначення пенсії за вислугу років, однією з яких в є наявність певної вислуги років.

Так, відповідно до п. «а» ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.

Стаття 17-1 Закону №2262-ХІІ передбачає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393, пункт 1 якого визначає види служби, які зараховуються до вислуги років для призначення відповідно до Закону №2262-XII пенсій за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Пунктом 3 Порядку №393 (у редакції станом на дату звільнення позивача з ОВС) передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.

При цьому, колегія суддів враховує, що Порядок №393 прийнятий на виконання Закону №2262-XII і його положення визначають виключно умови призначення пенсій за вислугу років та порядок обчислення вислуги років для її призначення.

У постанові від 03.03.2021р. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018р. у справі №725/1959/17, від 27.03.2018р. у справі №295/6301/17, і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Закон №2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262-XII вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом №2262-XII календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

Передбачені статтею 17-1 Закону №2262-XII пільгові умови призначення пенсій відповідно до Постанови №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-XII.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2021р. у справі №480/4241/18.

У справі № 805/3923/18-а Верховний Суд прийшов до висновків, що для набуття права на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону №2262-XII, враховується як календарна, так і пільгова вислуга років в сукупності.

Апелянтом не заперечується, що у період з 25.05.1998р. по 18.03.2002р. та з 01.06.2005р. по 20.07.2010р. ОСОБА_1 проходив службу, яка передбачена Постановою №393.

А відтак, колегія суддів вважає обґрунтованими посилання позивача на те, що станом на дату звільнення з ОВС (16.02.2015р.) він має право на обрахування вислуги років в пільговому розрахунку в цілях призначення пенсії за вислугою років на підставі пункту «а» ч.1 ст.12 Закону №2262-XII.

Що ж до посилань Управління МВС України в Миколаївській області на зміни у правовому регулюванні щодо обчислення вислуги років, внесені до Порядку №393 постановою Уряду від 16.02.2022р. №119, що набули чинності з 19.02.2022р., то колегія суддів зазначає наступне.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні Конституційного Суду України від 12.07.2019р. №5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).

Правова визначеність як елемент верховенства права не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абзац 4 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018р. №5-р/2018).

Конституційний Суд України звертав увагу на те, що законодавець, змінюючи відносини у сфері пенсійного забезпечення з метою удосконалення соціальної політики держави шляхом перерозподілу суспільного доходу, не може убезпечити людину від зміни умов її соціального забезпечення. Зміни у цій сфері мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019р. №2-р/2019).

Застосовуючи ці загальні підходи в контексті обставин справи, колегія суддів зазначає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма, яка діє на момент звільнення позивача зі служби в ОВС та набуття ним права на пенсію, а не на момент звернення за її призначенням.

Висновки колегії суддів у даній справі відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 14.09.2022р. по справі №640/14718/20.

Що ж до посилань апелянта на те, що МВС України не порушувало прав позивача, які підлягають захисту в судовому порядку, то колегія суддів їх відхиляє, оскільки функції з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії, необхідних для призначення пенсій документів Інструкцією №760 покладено на уповноважені структурні підрозділи МВС України, яким у даному випадку є Департамент пенсійних питань та соціального захисту (наказ МВС України від 18.04.2022р. №219).

При цьому, судом першої інстанції не визнавалися протиправними будь-які дії чи рішення МВС України, а зобов`язавши МВС України в особі Департаменту пенсійних питань та соціального захисту направити необхідні, належним чином оформлені документи до ГУ ПФУ в Миколаївській області для призначення пенсії ОСОБА_1 , судом задоволено похідну вимогу позивача з тим, аби спір був остаточно вирішений.

Таким чином, доводи апеляційної скарги МВС України правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення від 19.06.2023р. колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 22 серпня 2023 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук