Справа № 440/9350/22
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2023-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 440/9350/22

адміністративне провадження № К/990/28627/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023 у справі №440/9350/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, Публічне акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправною бездiяльнiсть управлiння Пенсiйного фонду України в м. Кременчуцi Полтавської областi у процесi призначення пенсiї ОСОБА_1 , розрахунку її розмiру та її перерахунку, яка полягає в не зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 за списком № 1 окремих перiодiв його роботи, а саме: тривалiстю 2 роки 6 мiсяцiв 11 днiв у пepioдi часу роботи iз 15.08.1989 по 17.08.2001 на Кременчуцькому нафтопереробному заводi, а також на АТ "Укртатнафта" (правонаступник заводу); тривалiстю 1 рiк 5 мiсяцiв 21·день у пepioдi часу роботи iз 09.12.2010 по 30.06.2014 на ПАТ "Укртатнафта" та тривалiстю 2 мiсяцi 24 днi у перiод часу роботи iз 21.12.2006 по 13.03.2007 на ТОВ "Mic"; тривалiстю 2 роки 0 мiсяцiв 30 днiв у періоді часу роботи із 01.07.2014 по 31.07.2016; тривалістю 1 рік 10 місяців 30 днів у періоді часу роботи із 01.08.2016 по 30.06.2018; тривалістю 10 місяців 20 днів у періоді часу роботи із 16.07.2018 по 30.06.2020; тривалістю 11 місяців 24 дні у періоді часу роботи із 01.07.2020 по 31.03.2022;

- зобов`язати Головне управлiння: Пенсiйного фонду України в Полтавськiй областi зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 за списком № 1, який враховувався при призначенні пенсiї за вiком, робота за списком №1, та при її перерахунку 2 роки 6 мiсяцiв 11 днiв у пepioдi часу роботи iз 15.08.1989 по 17.08.2001 на Кременчуцькому нафтопереробному заводi, а також на АТ "Укртатнафта" (правонаступник заводу); тривалiстю 1 рiк 5 мiсяцiв 21·день у пepioдi часу роботи iз 09.12.2010 по 30.06.2014 на ПАТ "Укртатнафта" та тривалiстю 2 мiсяцi 24 днi у перiод часу роботи iз 21.12.2006 по 13.03.2007 на ТОВ "Mic"; тривалiстю 2 роки 0 мiсяцiв 30 днiв у періоді часу роботи із 01.07.2014 по 31.07.2016; тривалістю 1 рік 10 місяців 30 днів у періоді часу роботи із 01.08.2016 по 30.06.2018; тривалістю 10 місяців 20 днів у періоді часу роботи із 16.07.2018 по 30.06.2020; тривалістю 11 місяців 24 дні у періоді часу роботи із 01.07.2020 по 31.03.2022, збільшивши його стаж роботи за списком №1 із 9 рокiв 5 мiсяцiв 21 день до 12 рокiв 0 мiсяцiв 2 днi в перiодi часу iз 15.08.1989 по 17.08.2001; iз 2 роки 1 мiсяць 2 днi до 3 роки 6 мiсяцiв 23 днi у перiодi iз 01.12.2010 по 30.06.2014, iз 0 рокiв 0 мiсяцiв 0 днiв до 0 рокiв 2 мiсяцi 24 днi у перiодi роботи iз 21.12.2006 по 13.03.2007 на ТОВ "Mic", а всього збiльшивши стаж його роботи за списком № 1 iз 11 рокiв 6 мiсяцiв 23 дня до 15 рокiв 9 мiсяцiв 19 днiв; збільшивши стаж його роботи за списком №1 до 17 рокiв 10 мiсяцiв 9 днiв за період із 01.08.2016 по 30.06.2018, до 21 рік 9 місяців 9 днів за період із 16.07.2018 по 30.06.2020, до 22 роки 9 місяців 3 дні за період із 01.07.2020 по 31.03.2022;

- зобов`язати Головне управлiння Пенсiйного фонду України в Полтавськiй областi здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за віком, робота за списком №1, виходячи з перерахованого згідно рішення суду в цій справі стажу роботи за списком №1, виплатити пенсію в перерахованому розмірі за вирахуванням фактично виплачених сум, виплачувати пенсію у перерахованому розмірі, виходячи із перерахованого згідно рішення в цій справі стажу роботи за списком №1.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 31.01.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023 скасовано вказане судове рішення та ухвалено нове, яким позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 за списком № 1 перiоду його роботи iз 21.12.2006 по 13.03.2007 ( 2 мiсяцi 24 днi) у Товаристві з обмеженою відповідальністю" Mic".

Зобов`язано Головне управлiння Пенсiйного фонду України в Полтавськiй областi зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за списком № 1, який враховувався при призначенні пенсiї за вiком та при її перерахунку 2 мiсяцi 24 днi перiод роботи iз 21.12.2006 по 13.03.2007 у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Mic".

В іншій частині рішення залишено без змін.

На адресу Верховного Суду 18.08.2023 надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 (направлена поштовим зв`язком 11.08.2023), в якій скаржник просить скасувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023 (в частині залишення без змін рішення) та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини 4 статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2, 3 статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 4 статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах 2, 3 статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини 4 статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі не зазначені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

При цьому слід зауважити, що касаційна скарга (викладена на двох аркушах) містить лише зазначення про те, що: «Підставами касаційного оскарження у цій справі є п.п. 1-4 ч. 4 ст.328 КАС України» без будь-яких обґрунтувань на підтвердження вказаного.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15.01.2020 №460-IX, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Варто зазначити, що відповідно до статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісно реалізувати належне їм право на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі ж подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Керуючись статтями 328, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023 у справі №440/9350/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, Публічне акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяВ.М. Шарапа