Справа № 300/3110/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/3110/21 пров. № А/857/8842/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Онишкевича Т.В.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім",

на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду (суддя Панікар І.В., час ухвалення 13:21 год., місце ухвалення м.Івано-Франківськ, дата складання повного тексту 01.05.2023),

в адміністративній справі №300/3110/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області,

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів з бюджету,

встановив:

У червні 2021 року позивач ТОВ "Карпатнафтохім" звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів ДПС України в особі відокремленого підрозділу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, ДКС України, ГУ ДПС в Івано-Франківській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: 1) визнати протиправною бездіяльність ДПС України в особі відокремленого підрозділу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та ГУ ДПС в Івано-Франківській області щодо не внесення до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ відомостей, що передбачені Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 року №26, які необхідні для відшкодування ТОВ Карпатнафтохім суми податку на додану вартість по декларації за листопад 2012 року в сумі 1193808,00 грн; 2) стягнути з Державного бюджету України, за рахунок асигнувань, що передбачені на фінансування ДПС України на користь ТОВ Карпатнафтохім невідшкодований залишок бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за листопад 2012 року в сумі 1193808,00 грн..

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.05.2022, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2022, позов залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

Однак, за наслідками касаційного оскарження постановою Верховного Суду від 01.03.2023 скасовано ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.05.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2022, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 прийнято до провадження адміністративну справу і залишено без руху позовну заяву ТОВ "Карпатнафтохім", надавши позивачу десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення виявленого недоліку шляхом подання до Івано-Франківського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

03.04.2023 позивач подав до суду першої інстанції заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

18.04.2023 Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подало до суду заперечення на заяву позивача про поновлення строків подання адміністративного позову.

20.04.2023 від відповідача ГУ ДПС в Івано-Франківській області на адресу суду надійшли додаткові письмові пояснення на заяву про поновлення строків подання адміністративного позову.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 визнано неповажними зазначені в клопотанні про поновлення строків звернення до суду причини пропуску ТОВ "Карпатнафтохім" строку звернення до суду з адміністративним позовом до ДПС України в особі відокремленого підрозділу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Державної казначейської служби України, ГУ ДПС в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів з бюджету. Позовну заяву ТОВ "Карпатнафтохім" до ДПС в особі відокремленого підрозділу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Державної казначейської служби України, ГУ ДПС в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів з бюджету - залишено без розгляду.

З цією ухвалою суду першої інстанції від 24.04.2023 про залишення позову без розгляду не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази та встановлено обставини у справі, застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що про факти порушення прав та інтересів, а відтак і відмову в задоволенні заяви про повернення своєчасно задекларованого ПДВ, позивач дізнався тільки 17.02.2021р. - з дати отримання відповіді Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №330/6/33-00-50 від 16.02.2021р. та 26.04.2021р. - з дати отримання відповіді Державної Казначейської служби України №12-06-06/8184 від 16.04.2021р. Вказує скаржник, що сума бюджетного відшкодування ТОВ «Карпатнафтохім» в розмірі 1193808,00 грн. (декларація за листопад 2012 року) підлягала включенню до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовано з бюджету у порядку, визначеному статтею 200 Податкового кодексу. Вважає апелянт, що суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин нерелевантну практику Верховного Суду. При цьому зазначає, що зобов`язання держави зі сплати заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ не припиняється, оскільки такі наслідки не визначені законом. Водночас зауважує, що позивачем долучено ряд юридично значимих документів, які документально підтверджують як тривалу бездіяльність органів державної влади (відповідачів), так і підтвердження відповідачів права позивача на бюджетне відшкодування. Окрім зазначеного, позивач постійно цікавився станом справ щодо підтвердженого судовими рішеннями права на повернення ПДВ і відповідач жодним чином не заперечував такого права. Вважає апелянт, що зміни в законодавстві, динамічна судова практика Верховного Суду з питань відшкодування узгодженого ПДВ після набрання рішеннями судів законної сили, триваючий характер правопорушення зі сторони державних органів, а також окремих посадових осіб таких державних органів в своїй сукупності також є поважними причинами та обставинами, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення позивача, та дійсно істотними обставинами, перешкодами/труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Позивач хоч і вважає, що строк звернення до суду у справі він не пропустив, однак на виконання ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.03.2023р. у справі №300/3110/21 подав заяву із відповідним обґрунтуванням.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 24.04.2023, передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Відповідачі подали до апеляційного суду свої відзиви на апеляційну скаргу, у яких зазначають, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про поновлення строків, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються. Просять залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржену ухвалу суду від 24.04.2023р. залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги позивача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з урахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Калуською ОДПІ проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТзОВ Карпатнафтохім за листопад 2012 року, за результатами якої складено акт за №2987/15-2/33129683 від 29.12.2012 року (а.с. 26 т.1).

В ході перевірки встановлено, що позивачем завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, заявлених у податковій декларації за листопад 2012 року в розмірі 1395923 грн..

За результатами перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення В1 № від 21.01.2013 року, яким Карпатнафтохім зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 1395923 грн. (а.с. 29 т.1).

Не погоджуючись із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду. За результатами розгляду справи №809/511/13-а Івано-Франківський окружний адміністративний суд 21.03.2013 прийняв постанову, якою у задоволенні позовних вимог ТзОВ Карпатнафтохім відмовив.

Постановою від 02.12.2015 Львівського апеляційного адміністративного суду у справі №876/7495/13 (номер справи в суді першої інстанції 809/511/13-а) постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.03.2015 у справі 809/511/13-а скасовано, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення В1 № від 21.01.2013 року в частині зменшення суми бюджетного відшкодування в розмірі 1193808,00 грн. (а.с. 31 т.1). Додатковою постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2016 у справі №876/7495/13 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Калуської об`єднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області ДПС форми «В1» № від 21.01.2013р. в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 596903,50 грн. (а.с. 37 т.1).

Впродовж 2017-2020 років позивач неодноразово звертався до органів ДПС України та Державної казначейської служби України з питань повернення вищевказаної суми бюджетного відшкодування в розмірі 1193808,00 грн., однак отримував письмові відповіді без фактичного зарахування коштів на рахунки Товариства (а.с. 41-61, 117-121 т.1, а.с. 82-110 т.3).

Вважаючи, що податковий орган проявив протиправну бездіяльність щодо не внесення до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ відомостей, які необхідні для відшкодування Товариству суми податку на додану вартість по декларації за листопад 2012 року в сумі 1193808,00 грн, позивач у червні 2021 року звернувся із цією позовною заявою до суду.

Залишаючи позов без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.240 КАС України у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів дотримання ним строків звернення до суду та не подав належні і допустимі докази на підтвердження існування об`єктивних причин, які унеможливили подання позовної заяви у строк, встановлений процесуальним законом.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку суду апеляційної інстанції, відповідає нормам процесуального права та фактичним обставинам справи.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Так, відповідно до статті 122 частин 1, 2, 3 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Колегія суддів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №340/1019/19).

Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Згідно ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.4 ст.123 КАС України).

Також, пунктом 8 ч.1 ст.240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними вище правовими нормами встановлено, що суд першої інстанції зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Із змісту адміністративного позову та матеріалів справи видно, що спір у вказаній справі виник через дії/бездіяльність податкового органу щодо не внесення до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ відомостей, які необхідні для відшкодування позивачу суми податку на додану вартість.

Вирішуючи питання чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, суд першої інстанції обґрунтовано врахував наступні правові норми.

Статтею 200 Податкового Кодексу України (далі ПК України на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно із п.43.3 ст.43 ПК України, обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України встановлено, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 вказаної статті, має від`ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно із п.200.7 ст.200 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.12 статті 200 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно із п.200.13 ст.200 ПК України, на підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування або шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку, або шляхом оформлення (випуску) казначейського фінансового векселя (за згодою платника податків) протягом п`яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Відповідно до п.200.15 ст.200 ПК України, у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган Державного казначейства України. Орган Державного казначейства України тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Отже, бюджетне відшкодування відповідно до статті 200 ПК України здійснювалося по алгоритму: податковий орган проводить камеральну перевірку протягом 30 днів після граничного дня подання податкової декларації; у разі відсутності спорів (при узгодженні суми ПДВ відшкодування) податковий орган протягом 5 робочих днів подає до казначейського органу висновок, де вказана узгоджена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню; після отримання висновку від податкового органу казначейський орган протягом 5 робочих днів здійснює безспірне перерахування коштів на рахунок платника податків.

Внаслідок внесення змін Законом №1797-VІІІ до статті 200 ПК України з 1 квітня 2017 року діє новий порядок і відповідно, нові правила бюджетного відшкодування.

Згідно нових правил з метою казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

На сьогоднішній день порядок бюджетного відшкодування регламентується постановою Кабінету Міністрів України №26 від 25.01.2017 року Про затвердження Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі Постанова №26).

Відповідно до пунктів 5 та 6 Постанови №26, заяви автоматично вносяться до Реєстру протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та Казначейства.

Згідно пунктів 7 та 13 Постанови №26, Інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку. У разі коли за результатами перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган ДФС не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника податку або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру. Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду орган ДФС на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку. Міністерство фінансів України забезпечує автоматичну обробку інформації ДФС та Казначейства щодо даних Реєстру та щоденне оприлюднення Реєстру на своєму офіційному веб-сайті, крім інформації про реквізити поточного рахунка платника податку для перерахування бюджетного відшкодування.

Згідно підпункту г пункту 200.12. статті 200 ПК України (у редакції станом на 01.04.2017), зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України".

Згідно пункту 200.13. статті 200 ПК України, на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Наведені правові норми дають підстави вважати, що бюджетне відшкодування ПДВ незалежно від періоду законодавчого регулювання спірних правовідносин, що викладені вище, здійснювалося та продовжує здійснюватися органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 ПК України. Визначальною передумовою для такого відшкодування є відомості (інформація) податкового органу щодо узгодженості суми бюджетного відшкодування.

Разом з тим, коли до 01.04.2017 року така інформація у формі висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, повинна була бути наданою відповідним податковим органом протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного судового рішення, то вже після 01.04.2017 року сума бюджетного відшкодування вважалася узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

Вирішуючи питання щодо обчислення строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів враховує, що в силу положень пункту 102.4 статті 102 ПК України контролюючим органам надано право стягнення податкового боргу протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення такого податкового боргу.

Враховуючи, що оскільки контролюючі органи наділені правом стягнення з платників податків податкового боргу та пені на нього протягом 1095 днів то, для цілей забезпечення принципів справедливості, рівності і балансу у відносинах між платниками і державою, аналогічне право на стягнення заборгованості з бюджету та пені протягом 1095 днів повинно бути забезпечено і для платників податків. Тобто, вимога щодо стягнення заборгованості з бюджету, як і вимога щодо стягнення пені, нарахованої на весь час невиконання суб`єктом владних повноважень встановленого законом обов`язку можуть бути пред`явлені у межах 1095-денного строку, після спливу якого правовідносини стають стабільними. Праву платника податків на отримання відповідних сум бюджетного відшкодування та пені кореспондує обов`язок останнього із своєчасного звернення до суду за захистом своїх прав у разі їх порушення контролюючим органом та наміру їх захистити. Право на звернення до суду не може бути реалізованим у будь-який невизначений час після його виникнення. Законом встановлено строк давності, за збігом якого вимоги щодо суми податкового зобов`язання як не сплаченої, так і надміру сплаченої чи такої, що підлягає відшкодуванню, у податковому правовідношенні припиняються.

Вказана правова позиція узгоджується із викладеною Верховним Судом у постанові від 15.02.2021 року (справа №280/4452/18), яку суд першої інстанції обґрунтовано врахував, надавши правову оцінку спірним правовідносинам, які склались у даній справі, і така правова позиція, на думку колегії суддів, є найбільш релевантною до вказаної справи, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Як встановлено судом, днем узгодження бюджетної заборгованості з ПДВ перед позивачем у розмірі 1193808,00 грн. є 02 грудня 2015 року (дата набранням законної сили постановою у справі №876/7495/13).

Отже, з врахуванням положення пунктів 200.12, 200.13 статті 200 ПК України, сума бюджетного відшкодування мала б бути перерахована позивачу: або в період до 01.04.2017 року за наслідками надходження до Державної казначейської служби України інформації від органу ДФС у формі висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, яка повинна була б наданою відповідним податковим органом протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного судового рішення; або в період після 01.04.2017 року - з дня внесення інформації до Реєстру про визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення, в порядку черговості.

Під час розгляду цієї справи суд не встановив чи направляв в період до 01.04.2017 орган ДФС до Державної казначейської служби України інформацію у формі висновку по ТОВ "Карпатнафтохім", що не дає можливості дійти до переконання про виникнення обов`язку у відповідача вчинити певні дії, а отже і до висновку про початок відліку процесуально строку для звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права.

Матеріалами справи підтверджується, що починаючи з 15 березня 2017 року ТОВ "Карпатнафтохім" почав вчиняти активні дії щодо інформування контролюючого органу про наявність у нього права на бюджетне відшкодування з ПДВ за декларацією за листопад 2012 року, що було реалізовано позивачем у формі звернень листами до податкового органу (а.с. 41-61, 117-121 т.1, а.с.82-110 т.3).

Зі змісту листа ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 27.06.2018 року Про надання відповіді встановлено, що орган ДФС поінформував ТОВ "Карпатнафтохім" про наявність в інтегрованій картці по податку на додану вартість станом на 01.01.2018 року переплати в сумі 1193808 по декларації з ПДВ за листопад 2012 року (а.с. 120-121 т.1).

У той же час із даним адміністративним позовом ТОВ "Карпатнафтохім" звернулось 22.06.2021 року, тобто після спливу 1095 днів від останнього дня, встановленого законодавством для зарахування на рахунок позивача суми бюджетного відшкодування ПДВ, про стягнення якої подано позов у вказаній справі.

На підставі встановлених фактичних обставин і приведеного правового регулювання спірних правовідносин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач ТОВ "Карпатнафтохім" про наявність узгодженої суми бюджетної заборгованості з ПДВ згідно декларації за листопад 2012 року саме фактом доведення такої інформації до податкового органу станом на 15.03.2017 року у формі офіційного звернення був поінформований, а відтак вказане свідчить про об`єктивну обізнаність позивача щодо порушення своїх прав на бюджетне відшкодування та повинно братися судом до уваги саме як дата початку відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме строку, впродовж якого останній мав можливість звернутися до суду. І з того часу позивач міг реалізувати своє право на судове оскарження дій чи бездіяльності відповідача щодо бюджетного відшкодування з ПДВ за декларацією за листопад 2012 року. Однак позивач не довів дотримання ним строку звернення до суду та не подав належні і допустимі докази на підтвердження існування об`єктивних причин, які унеможливили подання позовної заяви у строк, встановлений процесуальним законом.

Наведені ж позивачем у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду підстави судом першої інстанції обґрунтовано не визнані поважними.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність залишення без розгляду позовних вимог.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта (позивача) про те, що про його необізнаність щодо порушення власних прав та інтересів та отримання інформації щодо цього тільки у 2021 році, оскільки із врахуванням наявних в матеріалах справи звернень ТОВ "Карпатнафтохім", датованих з березня 2017 року, позивач вчиняв активні дії щодо інформування органів ДФС про наявність у нього права на бюджетне відшкодування з ПДВ за декларацією за листопад 2012. При цьому суд звертає увагу, що після 01.04.2017 року сам факт набрання судовим рішенням законної сили був для сторони відповідачів підставою для внесення інформації про бюджетне відшкодування до відповідного реєстру, що повинно було бути відомо позивачу.

Активна ж переписка з податковим органом судом не приймається до уваги як підстава для поновлення строків на звернення до адміністративного суду із цим позовом, оскільки не є поважною підставою, в силу того, що вже після 01.04.2017 року сам факт набрання судовим рішенням законної сили був для сторони відповідачів підставою для внесення інформації про бюджетне відшкодування до відповідного реєстру, що позивач до уваги не взяв, а продовжував направляти безрезультатні для нього звернення по 2021 рік включно.

Колегія суддів вважає безпідставним покликання апелянта як на підставу для поновлення строку звернення до суду із позовом у цій справі на зміни в законодавстві, динамічну судову практику Верховного Суду з питань відшкодування узгодженого ПДВ після набрання рішеннями судів законної сили, триваючий характер правопорушення зі сторони державних органів, а також окремих посадових осіб таких державних органів, оскільки такі підстави не мають безпосереднього впливу на дотримання позивачем строку звернення до суду і спростовуються наведеними вище судом мотивами.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції приймаються до уваги висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів зазначає, що доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального і процесуального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відтак, доводи апелянта на правомірність прийнятої ухвали суду не впливають та висновків суду не спростовують.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржена ухвала суду винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі №300/3110/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів з бюджету залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Т. В. Онишкевич
Повний текст постанови суду складено 23.08.2023 року