Справа № 200/4958/22
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2023-08-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 200/4958/22

адміністративне провадження № К/990/27277/23

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2023 року

у справі №200/4958/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з публічної служби, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому просила:

- наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 06.04.2022 року № 18 о/с дск та наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 06.04.2022 року № 23 дск, визнати протиправними та скасувати;

- поновити майора поліції ОСОБА_1 на службі у Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області на посаді старшого оперуповноваженого по особливо важливим справам з 06.04.2022 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.04.2022 року по день ухвалення судом рішення про її поновлення на службі у Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року позов задоволено частково. Наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 06.04.2022 року № 18 о/с дск та наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 06.04.2022 року № 23 дск визнано протиправними та скасовано. Поновлено майора поліції ОСОБА_1 на службі у Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області на посаді старшого оперуповноваженого по особливо важливим справам з 07 квітня 2022 року. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 07.04.2022 року до 01.03.2023 року у сумі 135938 (сто тридцять п`ять тисяч дев`ятсот тридцять вісім) грн 10 коп., з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2023 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року у справі № 200/4958/22 скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, представник позивача подав касаційну скаргу до Верховного Суду.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі міститься посилання на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження.

Також у касаційній скарзі скаржник вказує пункт 3 частину 4 статті 328 КАС України, та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм статей 13, 29-31 Дисциплінарного Статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права (пункт, частина, стаття) судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Разом з тим, скаржником не конкретизовано пункт та частину вказаних ним статей 13, 29-31 Дисциплінарного Статуту, а Верховний Суд не може самостійно визначити норми права щодо яких є необхідність у наданні висновку.

Варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову (наприклад, з точки зору порушення її відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.

Зазначене дає підстави для висновку, що у касаційній скарзі формально зазначено про відсутність висновку Верховного Суду з питання застосування норм права, а доводи скарги наведені безвідносно до предмета спору та висновків суду.

Враховуючи викладене, Суд вважає недоведеним наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Також в касаційній скарзі скаржник зазначає, що апеляційним судом порушено норми процесуального права, а саме положення частини 2 статті 77 КАС України, згідно з якою в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, скаржник не посилається на конкретний пункт частини 4 статті 328 КАС України, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанції. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а скаржник обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Враховуючи, що касаційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 5 статті 332 КАС України, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження суд не вирішує.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2023 року

у справі №200/4958/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з публічної служби - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Е. Мацедонська