Справа № 140/12251/23
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2023-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року ЛуцькСправа № 140/12251/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2022 №409 Про виплату додаткової винагороди за квітень місяць 2022 року в частині ненарахування додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. за квітень 2022 року; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 в розмірі 100 000 грн. за квітень 2022 року (з урахуванням раніше виплачених сум).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 07 травня 2020 року проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді сапера 2 механізованого батальйону.

З 25 лютого 2022 року по 01 червня 2022 року брала безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у населених пунктах Житомирської, Запорізької, Київської, Миколаївської, Харківської та Донецької області.

В квітні 2022 року брала безпосередню участь у бойових діях, а саме у населеному пункті Темирівка Запорізької області на першій лінії зіткнення.

Однак, отримавши грошове забезпечення у травні 2022 року за квітень 2022 року, ОСОБА_1 стало відомо, що воно відбулось не в повному обсязі, а саме нараховано: 12243 грн. 72 коп. основного грошового забезпечення та додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 30000 тисяч гривень.

02 серпня 2022 року звернулась з рапортом до Луцького зонального відділу Військової служби правопорядку Міністерства оборони України з проханням з`ясувати причину невиплати командуванням військової частини НОМЕР_1 додаткової винагороди за час перебування в регіоні ведення бойових дій на першій лінії зіткнення в період з 01.04.2022 по 30.04.2022 року.

Однак, листом Луцького зонального відділу Військової служби правопорядку Міністерства оборони України від 18.08.2022 року № 1529/1/1821 позивачу було повідомлено, про відсутність правових підстав нарахування додаткової винагороди, у зв`язку з тим, що в рапорті командира 2 механізованого батальйону не було зазначено, що позивач брав безпосередню участі у заходах з національної оборони та безпеки в квітні 2022 року.

З вищезазначеного листа зазначалось, що виплата грошової допомоги за квітень 2022 року відбулась на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2022 року № 409 «Про виплату додаткової винагороди за квітень місяць 2022 року».

З даним наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2022 року № 409, не погоджується вважає його протиправним, просить скасувати та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 в розмірі 100 000 грн. за квітень 2022 року (з урахуванням раніше виплачених сум).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 28.06.2023 відповідач позов не визнав, просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваного наказу та пояснив, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 2 Рішення Міністра Оборони України №248/1298 від 25.03.2022 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

-100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

-30 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової частини).

Згідно з абзацом 1 пункту 3 Рішенням Міністра Оборони України №248/1298 від 25 03.2022 визначено, що «Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження), журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад), рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Відповідно до пункту 6 Рішення Міністра Оборони України №248/1298 від 25.03 2022 року визначено, що накази на виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Звертає увагу суду на те, що на підставі рапорту командира 2 механізованого батальйону від 30 квітня 2022 року було видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 №409 від 01.05.2022 року про виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000 грн.

Зазначає, що будь-якої вини чи протиправних дій з боку військової частини НОМЕР_1 стосовно позивача допущено не було.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 07 травня 2020 року проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді сапера 2 механізованого батальйону.

З 25 лютого 2022 року по 01 червня 2022 року брала безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у населених пунктах Житомирської, Запорізької, Київської, Миколаївської, Харківської та Донецької області.

Однак, отримавши грошове забезпечення у травні 2022 року за квітень 2022 року, ОСОБА_1 стало відомо, що воно відбулось не в повному обсязі, а саме нараховано: 12243 грн. 72 коп. основного грошового забезпечення та додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 30000 тисяч гривень.

02 серпня 2022 року звернулась з рапортом до Луцького зонального відділу Військової служби правопорядку Міністерства оборони України з проханням з`ясувати причину невиплати командуванням військової частини НОМЕР_1 додаткової винагороди за час перебування в регіоні ведення бойових дій на першій лінії зіткнення в період з 01.04.2022 по 30.04.2022 року.

Однак, листом Луцького зонального відділу Військової служби правопорядку Міністерства оборони України від 18.08.2022 року № 1529/1/1821 позивачу було повідомлено, про відсутність правових підстав нарахування додаткової у зв`язку з тим, що в рапорті командира 2 механізованого батальйону не було зазначено, що позивач брала безпосередню участі у заходах з національної оборони та безпеки в квітні 2022 року.

З вищезазначеного листа зазначалось, що виплата грошової допомоги за квітень 2022 року відбулась на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2022 року № 409 «Про виплату додаткової винагороди за квітень місяць 2022 року».

З даним наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2022 року № 409, не погоджується, а тому звернулася з даним позовом до суду.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).

Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на від повід ні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до абзацу 1 статті 1-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XІІ) законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, 01.05.2023 №254/2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвід ки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, від січі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Вказана Постанова №168 у спірному періоді мала декілька редакцій, щодо предмету спору, зокрема, Постановою КМУ від 20 січня 2023 р. № 43 , у пункті 1, у першому реченні абзацу першого: після слів перебуваючи безпосередньо в районах доповнити словами їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.

Зі змісту Постанови №168 (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) суд вбачає, що у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави - агресора, вони набувають права на отримання збільшеної до 100 000,00 грн. додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил отримують додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 гривень.

Отже сам факт виконання позивачем у спірному періоді обов`язків військової служби (несення військової служби), без виконання умов визначених Постановою №168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн.

Згідно витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2022 №409 про виплату додаткової винагороди за квітень 2022 року, солдату ОСОБА_1 було нарахована та виплачена сума винагороди у 30 000 грн.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять будь яких доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах введення воєнних (бойових) дії в квітні 2022 року.

З матеріалів справи суд вбачає, що відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України виданої відповідачем №10 від 10.11.2022 ОСОБА_1 дійсно в період з 25.02.2022 по 01.06.2022 брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

При цьому суд зазначає, що матеріали справи не містять будь яких доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у інших періодах, окрім виезазначених.

У рапорті командира 2 механізованого загону, поданому на підставі бойових розпоряджень командира 140 МРБ від 01.04.2022, 07.04.2022, 20.04.2022, журналу бойових дій ОСОБА_1 в квітні 2022 року брала безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і охорони - 2 лінія.

Позивач у період із початку введення в Україні режиму воєнного стану по 01 червня 2022 (час дії ПКМУ №168) постійно виконувала обов`язки військової служби.

Таким чином, з урахуванням фактичного часу виконання обов`язків військової служби, позивач в повному обсязі отримувала додаткову винагороду в розмірі 30000 гривень в незалежності від виконання нею бойових (спеціальних) завдань, пов`язаних із безпосередньою участю у бойових діях чи під час безпосереднього зіткнення з противником. Наявність факту безумовного отримання позивачем додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень не ставить законодавцем військовим частинам прямого обов`язку автоматичного нарахування збільшеної додаткової винагороди до 100000 гривень.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач протягом спірного періоду квітень 2022 року здійснив нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 у повному розмірі, оскаржувані у цій справі наказ щодо виплати додаткової винагороди є правомірним та таким, що вчинений відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві, належить відмовити.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про скасування наказу та зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Д. Ковальчук