Справа № 200/3720/23
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2023-08-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2023 року Справа№200/3720/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі - ГУ ПФУ, відповідач) про визнання протиправним дій, та рішення № 68 від 07.02.2023 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 », ухвалене Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, та зобов`язання призначити пенсію за віком з 10.12.2022 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.07.1980 по 10.04.1981 та з 12.07.1983 по 15.07.92 на копальні ім. Аліскерова Билибинського ГЗК об`єднання «Северовостокзолото», з 19.08.92 по 28.09.93 - у СДСУ № 3 треста «КарагандиРТИспецремстрой», з 01.08.94 по 05.10.95 - на Шаханській автобазі комбінату «Карагандашахтострой», з 20.01.1996 по 15.02.96 - на АТЗТ «УКРДОНГАЗСТРОЙ», з 03.05.96 по 15.08.2001 - у КСП (ПСП) «Комсомолець», а також період військової служби з 09.05.81 по 25.06.83, виплатити неотриману пенсію.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач 30.01.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка була опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві. Відповідно до рішення № 68 від 07.02.2023, ухваленого відповідачем, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки до загального страхового стажу позивача не зараховано періоди його роботи з 01.07.80 по 15.08.2001, відомості про які містяться у трудовій книжці НОМЕР_1 , через невідповідність зміни на титульній сторінці трудової книжки прізвища, ім`я, по-батькові з первинними документами. Також, відповідачем не враховано страховий стаж за періоди роботи позивача, зазначені у архівній довідці від 31.01.2006 №М-114/06-07, виданій Архівним відділом Адміністрації муніципальної освіти - Білибінського району Чукотського автономного округу, відповідно до якої позивач з 01.07.1980 по 10.04.1981 та з 12.07.1983 по 15.07.1992 працював за строковими трудовими договорами в копальні імені «Аліскерова» Білибінського гірничо-збагачувального комбінату - район Крайньої півночі, оскільки 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року». Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним та таким, що порушує його конституційне право на отримання належної пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.07.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без проведення судового засідання та повідомлення сторін. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

31 липня 2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що ОСОБА_1 згідно заяви від 30.01.2023 № 402 та доданих до неї документів винесено рішення про відмову від 07.02.2023 №68 в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Загальний страховий стаж враховано згідно довідки № 3 від 10.01.2023 та даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Додатково повідомлено, що не враховано до загального стажу періоди роботи: згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці зміна ПІБ не відповідає первинним документам, а саме в свідоцтві НОМЕР_2 від 06.03.1981 про зміну ПІБ вказано прізвище « ОСОБА_1 », що суперечить прізвищу зазначеному в трудовій книжці та паспортних даних «ОСОБА_1»; згідно довідок №357, №359 від 28.12.2010, оскільки відсутні підстави зарахування (накази, їх номери та дати на зарахування та звільнення); згідно довідки від 31.10.2006 № М-114/06-07, з 01.07.1980 по 10.04.1981, з 12.07.1983 по 15.07.1992, оскільки 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», відповідно до якого зупинене у відносинах, зокрема, з Російською Федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України в м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року№ 240/94 ВР та Протоколу до конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року №140/98-ВР.

23 серпня 2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, згідно якому відповідач позовні вимоги не визнає з огляду на відсутність правових підстав для зарахування періодів роботи до стажу позивача згідно трудової книжки НОМЕР_1 через невідповідність прізвищ у паспорті позивача та свідоцтві про зміну імені, тому така трудова книжка є недійсною. Також, до страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи згідно довідки від 31.10.2006 № М-114/06-07, з 01.07.1980 по 10.04.1981, з 12.07.1983 по 15.07.1992, оскільки 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року». Враховуючи викладене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 24 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про залучення в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.01.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 68 від 07.02.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідно до наданих документів про стаж (ідентифікаційний номер, трудова книжка, військовий квиток, уточнюючі довідки) загальний страховий стаж складає 25 років 1 місяць 25 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Не враховано до стажу: трудову книжку НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці зміна ПІБ не відповідає первинним документам, а саме в свідоцтві про зміну ПІБ вказано прізвище « ОСОБА_1 », що суперечить прізвищу зазначеному в трудовій книжці та паспортних даних «ОСОБА_1»; довідку від 31.10.2006 № М-114/06-07 , оскільки 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», відповідно до якого зупинене у відносинах, зокрема, з Російською Федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України в м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року№ 240/94 ВР та Протоколу до конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року №140/98-ВР. Документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991 року, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня1961 року.

Разом з цим, згідно трудових книжок позивача від 01.07.1980 року серії НОМЕР_1 , від 12.11.2007 року серії НОМЕР_3 , позивач:

- з 01.07.1980 по 10.04.1981 працював на різних посадах на копальні ім. Аліскерова Билибинського ГЗК об`єднання «Северовостокзолото» (записи 1-5);

- з 12.07.1983 по 15.07.1992 працював на різних посадах на копальні ім. Аліскерова Билибинського ГЗК об`єднання «Северовостокзолото» (записи 6-13);

- з 19.08.1992 по 28.09.1993 працював машиністом бульдозера СДСУ № 3 треста «КарагандиРТИспецремстрой» (записи 14-17);

- з 01.08.1994 по 05.10.1995 працював машиністом на Шаханській автобазі комбінату «Карагандашахтострой» (записи 18-19);

- з 20.01.1996 по 15.02.1996 працював машиністом екскаватора АТЗТ «УКРДОНГАЗСТРОЙ» (записи 20-21);

- з 03.05.1996 по 15.08.2001 працював у КСП «Комсомолець», ПСП «Комсомолець» (записи 22-26);

- з 15.01.2002 по 29.03.2004 працював машиністом бульдозеру у ЗАТ «Управління механізації №5» (записи 27-28);

- з 06.05.2004 по 27.07.2004 працював робітником по підготовці та проведенню робіт у СПД ОСОБА_3 (записи 29-30):

- з 31.01.2005 по 26.11.2007 працював машиністом екскаватору у ЗАТ «Управління механізації № 5» (записи 31-32);

- з 27.11.2007 по 03.05.2017 працював машиністом екскаватора у ВАТ «СКМЗ» (записи 33-35);

- з 11.05.2017 по теперішній час працює у КП «Дільниця ремонту, утриманню автошляхів та споруджень на них».

Також, в підтвердження періодів роботи позивачем надано: архівну довідку від 31.01.2006 №М-114/06-07 за періоди роботи з 01.07.1980 по 10.04.81, з 12.07.1983 по 15.07.1992 в копальні імені «Аліскерова» Білибінського гірничо-збагачувального комбінату - район Крайньої півночі; трудовий договір від 15.07.1989 за періоди роботи з 15.07.1989 по 15.07.1992 в копальні імені «Аліскерова» Білибінського гірничо-збагачувального комбінату; довідку ПСП «Комсомолець» №359 від 28.12.2010 за періоди роботи в ПСП (КСП) «Комсомолець» з 03.05.1996 по 15.08.2001.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним є питання підтвердження періодів роботи згідно записам трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці зміна ПІБ не відповідає первинним документам, а саме в свідоцтві про зміну ПІБ вказано прізвище « ОСОБА_1 », що суперечить прізвищу зазначеному в трудовій книжці та паспортних даних «ОСОБА_1», та згідно довідки від 31.10.2006 № М-114/06-07, оскільки 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року».

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

За ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі за текстом - Закон 1058) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 26 Закону 1058 починаючи з 1 січня 2022 року, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 29 років.

За ст.1, п. 1 ст. 24 Закону 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У відповідності до ст.62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 367), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

На підставі п.20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

За приписами Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З наявних в матеріалах справи копій трудових книжок позивача від 01.07.1980 року серії НОМЕР_1 , від 12.11.2007 року серії НОМЕР_3 , вбачається, що позивач:

- з 01.07.1980 по 10.04.1981 працював на різних посадах на копальні ім. Аліскерова Билибинського ГЗК об`єднання «Северовостокзолото» (записи 1-5);

- з 12.07.1983 по 15.07.1992 працював на різних посадах на копальні ім. Аліскерова Билибинського ГЗК об`єднання «Северовостокзолото» (записи 6-13);

- з 19.08.1992 по 28.09.1993 працював машиністом бульдозера СДСУ № 3 треста «КарагандиРТИспецремстрой» (записи 14-17);

- з 01.08.1994 по 05.10.1995 працював машиністом на Шаханській автобазі комбінату «Карагандашахтострой» (записи 18-19);

- з 20.01.1996 по 15.02.1996 працював машиністом екскаватора АТЗТ «УКРДОНГАЗСТРОЙ» (записи 20-21);

- з 03.05.1996 по 15.08.2001 працював у КСП «Комсомолець», ПСП «Комсомолець» (записи 22-26);

- з 15.01.2002 по 29.03.2004 працював машиністом бульдозеру у ЗАТ «Управління механізації №5» (записи 27-28);

- з 06.05.2004 по 27.07.2004 працював робітником по підготовці та проведенню робіт у СПД ОСОБА_3 (записи 29-30):

- з 31.01.2005 по 26.11.2007 працював машиністом екскаватору у ЗАТ «Управління механізації № 5» (записи 31-32);

- з 27.11.2007 по 03.05.2017 працював машиністом екскаватора у ВАТ «СКМЗ» (записи 33-35);

- з 11.05.2017 по теперішній час працює у КП «Дільниця ремонту, утриманню автошляхів та споруджень на них».

В оскаржуваному рішенні № 68 від 07.02.2023 зазначено, що до страхового стажу позивача не враховано трудову книжку НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці зміна ПІБ не відповідає первинним документам, а саме в свідоцтві про зміну ПІБ вказано прізвище « ОСОБА_1 », що суперечить прізвищу зазначеному в трудовій книжці та паспортних даних « ОСОБА_1 ».

Разом з тим, трудова книжка позивача містить записи про періоди роботи на відповідних посадах і у наведений період часу, що є належним доказом роботи позивача.

Відповідно до копії трудової книжки від 01.07.1980 року серії НОМЕР_1 , наявна наступна інформація: прізвище « ОСОБА_1 » по-батькові « ОСОБА_1 » змінено на прізвище ОСОБА_1 по-батькові ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про зміну прізвища, імені, по-батькові НОМЕР_2 виданого Білібінським р/ЗАГС Магаданської обл.

Як вбачається зі свідоцтва про зміну прізвища, імені, по-батькові серії НОМЕР_2 від 06.03.1981 року, громадянин ОСОБА_1 змінив прізвище на ОСОБА_1 , по-батькові ОСОБА_1 .

У відповідності до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 13 листопада 2001 року, прізвище позивача зазначено ОСОБА_1 , по-батькові ОСОБА_1 .

Аналогічні дані про позивача зазначено у довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру від 03.10.1997 року.

Отже, належність позивачу трудової книжки від 01.07.1980 року серії НОМЕР_1 , в якій зазначено прізвище « ОСОБА_1 », підтверджена відповідними документами.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи згідно трудової книжки від 01.07.1980 року серії НОМЕР_1 .

Щодо не зарахування до стажу позивача періодів роботи згідно довідки від 31.10.2006 № М-114/06-07, оскільки 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», відповідно до якого зупинене у відносинах, зокрема, з Російською Федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України в м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року№ 240/94 ВР та Протоколу до конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року №140/98-ВР. Документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991 року, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня1961 року.

Так, 23.12.2022 року набрав чинності Закон України від 01.12.2022 року № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року № 1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення передбачено вихід України з Угоди від 13.03.1992 року. Крім того, з 01.01.2023 року російська федерація припинила участь в Угоді від 13.03.1992 року.

Після зупинення дії Конвенція 1993 року не застосовуватиметься у відносинах з російською федерацією щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених у російській федерації, незалежно від дати їх видачі, посвідчення.

Офіційні документи, видані компетентними органами російської федерації, приймаються на території України виключно за умови легалізації, в даному випадку, проставлення апостилю.

Водночас, за результатами письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав стосовно рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р., зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

Оскільки позивач звернувся за призначенням пенсії до вказаної дати, відтак, суд розглядає справу за нормами законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, у тому числі, з урахуванням Угоди.

13.03.1992 набула чинності Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі Угода), відповідно до статті 1 якої пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць Угоди здійснюються згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 якого страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно пп. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 22-1 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав - учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

Аналіз вказаних положень свідчить, що при обчисленні пенсії відповідно до Закону № 1058 зарахування до страхового стажу з 01.01.2004 відповідних періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав (далі - Держави СНД), можливо здійснити при підтвердженні сплати страхових внесків (зборів) до відповідного фонду Держави СНД, та території якої проводилась трудова діяльність, або за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Із спірного рішення № 68 від 07.02.2023 суд встановив, що відповідачем не враховано довідку від 31.10.2006 № М-114/06-07 про заробітну плату, оскільки 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року».

Однак, суд визнає такі доводи пенсійного органу неприйнятними, адже у силу пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож, припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

А тому, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

Згідно з пунктом 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року №1029.

З огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупності.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №590/871/17, від 07.06.2018 у справі №173/637/17, від 03.07.2018 у справі №302/662/17-а та інших.

Суд зауважує, що позивач разом із заявою від 30.01.2023 надав пенсійному органу трудову книжку, військовий квиток, копії договору та архівних довідок про роботу в Районах Крайньої Півночі, а також довідку про заробітну плату.

Однак, пенсійний орган зазначені документи не розглянув.

Таким чином, суд дійшов висновку, що спірне рішення № 68 від 07.02.2023 не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, а тому є незаконним, необґрунтованим і підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зарахування до страхового стажу періоду військової служби з 09.05.81 по 25.06.83, суд зазначає, що згідно розрахунку стажу позивача за формою РС-право, зазначений період військової служби зарахований до стажу позивача.

Відносно позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком з 10.12.2022 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.07.1980 по 10.04.1981 та з 12.07.1983 по 15.07.92 на копальні ім. Аліскерова Билибинського ГЗК об`єднання «Северовостокзолото», з 19.08.92 по 28.09.93 - у СДСУ № 3 треста «КарагандиРТИспецремстрой», з 01.08.94 по 05.10.95 - на Шаханській автобазі комбінату «Карагандашахтострой», з 20.01.1996 по 15.02.96 - на АТЗТ «УКРДОНГАЗСТРОЙ», з 03.05.96 по 15.08.2001 - у КСП (ПСП) «Комсомолець», а також період військової служби з 09.05.81 по 25.06.83, виплатити неотриману пенсію.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача суд враховує, що у силу статті 58 Закону №1058 Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Також, у відповідності до ст. 81 Закону 1788 призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Отже, правовідносини із призначення пенсій відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження пенсійного органу.

Зважаючи на те, що відповідачем під час розгляду заяви позивача від 30.01.2023 про призначення пенсії належним чином не досліджено всю сукупність наданих позивачем документів, а для з`ясування питання про наявність підстав для призначення позивачу пенсії необхідним є обчислення стажу (як загального, так і пільгового), що є прерогативою пенсійного органу, суд, керуючись приписами частини другої статті 9 КАС України, вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 30.01.2023 про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до стажу періоди роботи згідно записам у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

При цьому суд враховує, що у силу абзацу тринадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача від 30.01.2023 визначено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, то саме останній має завершити процедуру призначення позивачу пенсії.

Таким чином, у спірних правовідносинах, на думку суду, відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 858,88 грн., з відповідача підлягає стягненню 429,44 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 68 від 07.02.2023 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.01.2023 року про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до стажу періоди роботи згідно записам у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

4. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ), судовий збір у розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) гривень 44 копійки.

Судове рішення складено та підписано 24 серпня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Чучко