Справа № 380/15711/21
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2023-08-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/15711/21 пров. № А/857/12659/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Довгополова О.М., Пліша М.А,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 380/15711/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій (ухвала суду першої інстанції прийнята суддею Грень Н.М. в м. Львові Львівської області 29.06.2023 в порядку письмового провадження), -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.11.2021, яке набрало законної сили 10.12.2021, адміністративний позов ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 ) визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі також ГУ ПФУ у Львівській області, пенсійний орган) щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного в довідці про розмір грошового забезпечення від 02.07.2021 № 2149, виданій Державною установою Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області.

Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області здійснити з 01.12.2019 р. перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 02.07.2021 № 2149 року про розмір грошового забезпечення, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням положень Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 р. № 45, та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 р. № 260, та здійснити її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

19.06.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням даного судового рішення. Заява мотивована тим, що відповідач не виконав рішення суду від 08.11.2021. Тому просить суд встановити судовий контроль відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за виконанням рішення суду від 08.11.2021 по справі № 380/15711/21 шляхом зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області подати в установлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення від 08.11.2021 року у справі № 380/15711/21 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання перерахувати і виплатити пенсію.

Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області протягом тридцяти днів подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 08.11.2021 року у справі № 380/15711/21.

Дане судове рішення оскаржив пенсійний орган, який вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви про встановлення судового контролю відмовити.

У доводах апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно встановив судовий контроль за виконанням судового рішення, оскільки відсутні підстави для висновку про невиконання, створення перешкод, ухилення від виконання рішення відповідачем. Також апелянт вказав, що виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України визначає, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно статті 129-1 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами першою четвертою та сьомою статті 13 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

За змістом частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Європейський суд з прав людини (далі також ЄСПЛ, Суд), практику якого разом з Конвенцією відповідно до статті 6 КАС України та статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ як джерело права, у своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 р. зазначив, що право на судовий захист, передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, що остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося. Одним з механізмів, спрямованих на забезпечення ефективності судового рішення, тобто на його виконання, є судовий контроль.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення ЄСПЛ у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Колегія суддів апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити, що не виконанням рішення суду, яке набуло законної сили, підривається як авторитет судової гілки влади, так і авторитет демократичної держави в цілому.

Рішення суду, яке набуло законної сили - має бути виконане. Виконання рішення суду забезпечує довіру суспільства до суду, оскільки довіра людини до суду формується не тільки через призму справедливого судового рішення, а й зокрема через виконання цього рішення.

Невиконання рішення суду формує недовіру людини до суду, що недопустимо в демократичній державі. Водночас, суб`єкт владних повноважень, який є стороною у справі, має бути зразком для громадськості щодо належного виконання рішення суду, не чекаючи при цьому примусового виконання такого рішення суду або встановлення судового контролю щодо виконання рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.

Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені в ухвалі від 20.06.2018 року у справі № 800/592/17 вказано, що клопотання про встановлення судового контролю може бути подано й задоволено судом вже після ухвалення рішення у справі.

Судовий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а у разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладанням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові від 31.07.2018 року по справі № 235/7638/16-а (адміністративне провадження № К/9901/43354/18) та в ухвалі від 23 квітня 2019 року у справі № 805/516/18-а.

Згідно частин и п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як видно з матеріалів справи, на момент подання позивачем відповідної заяви про встановлення судового контролю, рішення суду в повному обсязі виконано не було.

Про ці обставини зазначив позивач у заяві від 19.06.2023. Також, з викладеного у апеляційній скарзі та додатків до неї встановлено, що рішення суду в повному обсязі не виконано.

Зокрема, позивачу не здійснено виплату заборгованості з врахуванням перерахованої пенсії.

Отже, суд першої інстанції мав об`єктивні підстави для встановлення судового контролю.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 380/15711/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді О. М. Довгополов
М. А. Пліш