Справа № 420/14294/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (вул. Борисоглібська, 3, 5-й поверх, м. Київ, 04070), Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (вул. Борисоглібська, 3, 5-й поверх, м. Київ, 04070) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (далі ВКДКА), в якому позивач просить суд: - визнати протиправними дії голови ВКДКА Вилкова Сергія Валентиновича у відмові про задоволенні запитів на інформацію його - ОСОБА_1 , від 31.05.2023 до ВКДКА про надання копій: кошторису ВКДКА на 2023 рік, діючого штатного розпису ВКДКА, договору про надання правової допомоги, укладеного між ВКДКА і адвокатом Козовою Яною Сергіївною на представництво інтересів ВКДКА; - зобов`язати ВКДКА надати йому - ОСОБА_1 , копії: кошторису ВКДКА на 2023 рік, діючого штатного розпису ВКДКА, договору про надання правової допомоги, укладеного між ВКДКА і адвокатом Козовою Яною Сергіївною на представництво інтересів ВКДКА.

Ухвалами суду від 26.06.2023 та від 30.06.2023 позов залишено без руху, надано та продовжено строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 26.07.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.263 КАС України.

Ухвалами суду від 25.08.2023 року відмовлено представнику ВКДКА про розгляд справи з викликом сторін та у закритті провадження у справі.

Позивач у позові зазначив, що 31.05.2023 року звернувся до ВКДКА із запитами на інформацію, у яких просив надати: - копію кошторису ВКДКА на 2023 рік; - копію діючого штатного розпису ВКДКА; - копію договору про надання правової допомоги, укладеного між ВКДКА і адвокатом Козовою Яною Сергіївною на представництво інтересів ВКДКА.

Листом за вих. №855 від 07.06.2023 року голова ВКДКА Вилков С.В. відмовив йому у задоволенні запиту на інформацію посилаючись на те, що відповідно до ч.1 та 2 ст.52 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ВКДКА є колегіальним органом, завданням якого є розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури; ВКДКА не володіє і не зобов`язана відповідно до компетенції, передбаченої ст.52 зазначеного Закону володіти інформацією щодо якої зроблені запити. В розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації» ВКДКА, не наділена повноваженнями щодо надання копій запитуваних документів - кошторису ВКДКА на 2023 рік, діючого штатного розпису ВКДКА та договору про надання правової допомоги, оскільки інформація, що відображена в них, не пов`язана з виконанням ВКДКА функцій колегіального органу, завдан ням якого є розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.

Позивач не погодився з відмовою у наданні йому інформації з підстав вказаних у відповіді, звернувся до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскільки за правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06.05.2020 року у справі № 160/9696/18 адвокатура як інституція та її діяльність в аспекті забезпечення реалізації конституційного права особи на правову допомогу набуває певних особливих властивостей суб`єкта публічних відносин, то ВКДКА здійснюють владні управлінські функції в розумінні п.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI (далі Закону України №2939-VI) відноситься ВКДКА.

Позивач вказує, що згідно ч.9 та ч.10 ст.52 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ВКДКА є юридичною особою і діє відповідно до цього Закону, інших законів України та положення про ВКДКА, яке затверджується з`їздом адвокатів України. Частиною 8 ст.52 Закону унормовано, що Голова ВКДКА представляє ВКДКА в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях, перед громадянами, а також крім іншого розпоряджається коштами і майном ВКДКА відповідно до затвердженого кошторису.

На думку позивача голова ВКДКА Вилков С.В. є особою, яка несе відповідальність за відмову в наданні інформації, оскільки ч.8 ст.52 Закону визначена одноосібність здійснення представництва ВКДКА, зокрема, перед громадянами.

Також позивач вважає, що відмова голови ВКДКА Вилкова С.В. вих. №855 від 07.06.2023 року є індивідуально - правовим актом, як результат правозастосування, адресований конкретній особі, тобто є формально обов`язковим для персоніфікованого (чітко визначеного) суб`єкта; вміщує індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та обов`язки адресата цього акту; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією.

Позивач стверджує, що відсутні підстави для відмови у задоволенні його запитів, оскільки штатний розпис - це документ, який установлює на підприємстві, в установі, організації структуру, штати і посадові оклади працівників. Штатний розпис містить назву посад, чисельність працівників і оклади по кожній посаді, тобто штатний розпис це перелік посад в установі (організації) із зазначенням їх кількості і розмірів посадових окладів. Оскільки штатний розпис не передбачає зазначення персональних даних осіб, які займають відповідні посади за цим штатним розписом, тому відомості, що містяться в ньому не є конфіденційною інформацією або інформацією з обмеженим доступом.

Кошторис ВКДКА на 2023 рік, діючий штатний розпис ВКДКА, договір про надання правової допомоги, укладений між ВКДКА і адвокатом Козовою Яною Сергіївною на представництво інтересів ВКДКА є публічною інформацією через створення її в процесі виконання ВКДКА своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, та яка знаходиться у володінні ВКДКА. Відсутні визначені ст.22 Закону №2939-VI підстави для відмови у задоволенні запиту на інформацію, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Позивач просить врахувати, що за сталою практикою Європейського Суду з прав людини нормативні положення слід тлумачити саме у такий спосіб, який забезпечував би максимально ефективний захист прав людини. Суд визнав, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак, національний суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (рішення у справі «Скордіно проти Італії»).

Враховуючи його доводи позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ВКДКА надав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що у ВКДКА відсутні повноваження щодо надання копій кошторису ВКДКА на 2023 рік, оскільки за правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.06.2023 року у справі №640/28126/20 щодо джерел фінансування органів адвокатського самоврядування, серед яких відсутні державний чи місцевий бюджети. Фінансове забезпечення органів адвокатського самоврядування врегульовано ст.58 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до ч.5 ст.1 Положення про ВКДКА, затвердженого рішенням звітно-виборного з з`їзду адвокатів України від 09.06.2017 року (далі Положення про ВКДКА), основна діяльність ВКДКА - некомерційна діяльність з реалізації своїх цілей та завдань, а також виконання функцій, що не передбачає отримання прибутку

Відповідно до п.8 ч.7 ст.3 Положення про ВКДКА, доходи (прибутки) ВКДКА використовуються виключно для фінансування видатків на утримання ВКДКА, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених Положенням про ВКДКА. Контроль за фінансово-господарською діяльністю ВКДКА здійснюється виключно Вищою ревізійною комісія адвокатури, що передбачено ст.53 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Представник вказує, що згідно з п.5 ч.1 ст.5 Положення та ч.8 ст.52 Закону, Голова ВКДКА розпоряджається коштами і майном ВКДКА відповідно до затвердженого кошторису витрат.

Разом з тим, затвердження кошторису ВКДКА відноситься до повноважень З`їзду адвокатів України (п.7 ч.7 ст.54 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. Фінансове забезпечення органів адвокатського самоврядування здійснюється за рахунок джерел, жодним чином не пов`язаних із бюджетними коштами.

Представник стверджує, що оскільки нормами, що регламентують діяльність ВКДКА доведено, що ВКДКА є юридичною особою, що не має на меті тримання прибутку, не фінансується з державного, місцевих бюджетів, не використовує бюджетні кошти у своїй діяльності, відповідно ВКДКА не є розпорядником публічної інформації щодо використання бюджетних коштів в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», та не наділена повноваженнями щодо надання копії кошторису ВКДКА на 2023 рік.

Щодо відсутності у ВКДКА повноважень щодо надання позивачу копії договору про надання правової допомоги та копії штатного розпису ВКДКА, представник відповідача зазначив, що Рада адвокатів України Рішенням №51 від 20.05.2023 року «Про не розголошення конфіденційної інформації органами адвокатського самоврядування під час дії воєнного стану», взявши до уваги приписи Закону України «Про інформацію», Закону України «Про доступ до публічної інформації», з урахуванням пропозицій членів Ради адвокатів України щодо визначення юридичними особами переліку конфіденційної інформації розпорядженнями керівників органів адвокатського самоврядування, керуючись статтями 55, 57 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Положенням про Раду адвокатів України, Регламентом Ради адвокатів України, вирішила, з метою забезпечення належної діяльності органів адвокатського самоврядування у період дії воєнного стану встановити, що не підлягає розголошенню конфіденційна інформація на запити третіх осіб до закінчення дії воєнного стану. Перелік конфіденційної інформації визначається в межах діючого законодавства та за розпорядженням, зокрема, Голови ВКДКА щодо ВКДКА.

Керуючись Рішенням Ради адвокатів України від 20.05.2023 №51 «Про нерозголошення конфіденційної інформації органами адвокатського самоврядування під час воєнного стану», з метою забезпечення належної діяльності ВКДКА у період дії воєнного стану, ВКДКА Наказом №21-ОД від 16.06.2023 затвердила Перелік інформації, що є конфіденційною у ВКДКА та не підлягає розголошенню на запит третіх осіб. До вищезазначеного переліку відносяться, зокрема: інформація про кадровий склад ВКДКА, особові картки та особові справи працівників ВКДКА, штатний розпис ВКДКА та посадові інструкції працівників ВКДКА, договори, в яких однією зі сторін виступає ВКДКА, а також інформація про умови та зміст цих договорів.

У зв`язку із зазначеним у ВКДКА відсутні повноваження щодо надання позивачу запитуваної інформації, оскільки вимоги щодо копії договору про надання правової допомоги та копії діючого штатного розпису ВКДКА зазначені у пунктах 3 та 14 Переліку інформації, що є конфіденційною у ВКДКА та не підлягає розголошенню на запити третіх осіб під час воєнного стану.

Відповідач по справі голова ВКДКА Вилков С.В. подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на доводи, викладені у відзиві ВКДКА, додатково зазначивши, що Верховний Суд у постанові від 08.10.2020 року по справі №826/3443/18 зазначив, що ВКДКА під час виконання своїх функцій є належним судом, встановленим законом, саме як квазісудовий орган в системі Національної асоціації адвокатів України. Тобто ВКДКА органів адвокатського самоврядування є апеляційним органом, здійснює розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність КЛКА безпосередньо в межах матеріалів конкретної справи. ВКДКА у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації» не наділена повноваження щодо надання копій запитуваних позивачем документів.

Позивач подав до суду заперечення щодо доводів відповідача викладених у відзиві на позов, зазначивши, що вважає голову ВКДКА належним відповідачем по справі, як посадову особу, яка прийняла рішення підписала йому відповідь про відмову у наданні публічної інформації.

Також позивач наполягав на обґрунтованості доводів його позовних вимог, що ВКДКА є розпорядником публічної інформації, яка ним запитувалась.

Щодо ненадання копії штатного розпису та копії договору про надання правової допомоги з посиланням на наказ голови ВКДКА та пункти 3 та 14 Переліку інформації, що є конфіденційною і не підлягає розголошенню на запити третіх осіб під час воєнного стану, позивач вважає, що вказані обставини не можуть бути підставою для відмови у наданні йому інформації, оскільки наказ відповідача від 16.06.2023 року виданий після направлення запиту відповідачу. Окрім того, на сайті НААУ рішення Ради адвокатів України від 20.05.2023 року №51 не оприлюднене станом на 20.05.2023 року, отже застосуванню не підлягає. Вважає, що Наказ №21-ОД від 16.06.2023 є нечинним.

Також позивач посилався на позицію ВП ВС у постанові від 20.05.2020 року по справі №815/1226/18, яка зазначила, що Конституція України містить не тільки норми прямої дії, але й принципи та цінності; суд повинен в першу чергу захищати конституційні права та свободи особи, при виникненні ситуації, за якої потрібно вибирати пріоритет; вузька інтерпретація норми, що призводить до одного результату, або розширене тлумачення, що тягне за собою біль ефективний захист конституційних прав і свобод, варто робити вибір на користь останнього, враховуючи також дотримання балансу суспільних та приватних інтересів.

Справу розглянуто у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 31.05.2023 року звернувся до ВКДКА із запитами на інформацію, у яких просив надати: - копію кошторису ВКДКА на 2023 рік; - копію діючого штатного розпису ВКДКА; - копію договору про надання правової допомоги, укладеного між ВКДКА і адвокатом Козовою Яною Сергіївною на представництво інтересів ВКДКА (а.с.8).

Листом за вих. №855 від 07.06.2023 року за підписом голови ВКДКА Вилкова С.В. позивачу повідомлено, що відповідно до ч.1 та 2 ст.52 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ВКДКА є колегіальним органом, завданням якого є розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури. ВКДКА не володіє і не зобов`язана відповідно до компетенції, передбаченої ст.52 зазначеного Закону володіти інформацією щодо якої зроблені запити. В розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації» ВКДКА, не наділена повноваженнями щодо надання копій запитуваних документів - кошторису ВКДКА на 2023 рік, діючого штатного розпису ВКДКА та договору про надання правової допомоги, оскільки інформація, що відображена в них, не пов`язана з виконанням ВКДКА функцій колегіального органу, завдан ням якого є розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.

Позивач вважаючи, що йому протиправно відмовлено у данні інформації звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Положенням про ВКДКА, Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до преамбули Закону України «Про доступ до публічної інформації» цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Згідно зі ст.1 Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Стаття 12 Закону встановлено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у ст.13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (п.1 ч.1 ст.13 Закону).

По даній справі запитувачем є фізична особа позивач ОСОБА_1 , який як адвокат згідно з рішенням ВКДКА від 23.02.2023 року №ІІ-004/2023 (п.172) притягнутий до дисциплінарної відповідальності із застосуванням до нього дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України. Згідно з даними автоматизованої системи діловодства суду рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення від 23.02.2023 року № ІІ-004/2023 (п.172) (рішення не набрало законної сили на час розгляду даної справи).

Розпорядником інформації, що запитувана ОСОБА_1 , є ВКДКА.

Статтею 52 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що ВКДКА є колегіальним органом, завданням якого є розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури. Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури підконтрольна і підзвітна з`їзду адвокатів України та Раді адвокатів України.

Голова ВКДКА представляє ВКДКА в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях, перед громадянами. Голова ВКДКА, крім іншого, розпоряджається коштами і майном ВКДКА відповідно до затвердженого кошторису.

Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є юридичною особою і діє відповідно до цього Закону, інших законів України та положення про Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури.

Установчим документом Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури є положення про Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, яке затверджується з`їздом адвокатів України.

Також пунктами 1-4 розділу І Положення про ВКДКА визначено, що ВКДКА - колегіальний орган, що діє у системі органів Національної асоціації адвокатів України та є національним органом адвокатського самоврядування, на який Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" покладено завдання розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.

Повноваження, порядок формування та діяльності ВКДКА визначаються Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», Статутом Національної асоціації адвокатів України (НААУ), рішеннями з`їзду адвокатів України, Ради адвокатів України та цим Положенням.

Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури підконтрольна і підзвітна з`їзду адвокатів України та Раді адвокатів України. Положення про ВКДКА є установчим документом ВКДКА, що затверджується установчим з`їздом адвокатів України. Зміни та доповнення до Положення про ВКДКА вносяться з`їздом адвокатів України.

Суд вважає неправомірним зазначення у відповіді (вих. №855 від 07.06.2023 року) на запит позивача, що ВКДКА не володіє і не зобов`язана відповідно до компетенції, передбаченої ст.52 зазначеного Закону володіти інформацією щодо якої зроблені запити. В розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації» ВКДКА, не наділена повноваженнями щодо надання копій запитуваних документів - кошторису ВКДКА на 2023 рік, діючого штатного розпису ВКДКА та договору про надання правової допомоги, оскільки інформація, що відображена в них, не пов`язана з виконанням ВКДКА функцій колегіального органу, завдан ням якого є розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.

За приписами ч.5 ст.242 КАС України суд враховує правові висновки, викладені у постанові ВП ВС від 06.05.2020 року у справі №160/9696/18, яка зазначила, що із системного, сутнісного та цільового підходу до розуміння конституційних положень та положень профільного (базового) законодавчого акта, який визначає статус, мету, завдання та функції адвокатури (Закон «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»), вбачається, що адвокатура як інституція та її діяльність в аспекті забезпечення реалізації конституційного права особи на правову допомогу набуває певних особливих властивостей суб`єкта публічних відносин. Ця властивість адвокатури увиразнюється (посилюється) метою її служіння суспільному інтересу шляхом надання своєчасної і належної правової допомоги у поєднанні з виконанням делегованих їй державою окремих владних повноважень. У контексті сказаного має значення й особливий характер адвокатської професії, представники якої є учасниками творення правосуддя.

При розмежуванні юрисдикційних форм захисту порушеного права основним критерієм є характер (юридичний зміст) спірних відносин.

Частиною 1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації (п.7 ч.1 ст.19 КАС України).

Позивач просив у запиті направити йому копію кошторису ВКДКА на 2023 рік.

Фінансове забезпечення органів адвокатського самоврядування регламентовано ст.58 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до ч.1 ст.58 Закону утримання органів адвокатського самоврядування може здійснюватися за рахунок: 1) плати за складання кваліфікаційного іспиту; 2) щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування; 3) відрахувань кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури на забезпечення діяльності Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури; 4) добровільних внесків адвокатів, адвокатських бюро, адвокатських об`єднань; 5) добровільних внесків фізичних і юридичних осіб; 6) інших не заборонених законом джерел.

Згідно з ч.2 ст.58 Закону розмір щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування визначається з урахуванням потреби покриття витрат на забезпечення діяльності рад адвокатів регіонів, Ради адвокатів України, Вищої ревізійної комісії адвокатури та ведення Єдиного реєстру адвокатів України та не може перевищувати прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня відповідного календарного року. Розмір щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування є однаковим для всіх адвокатів. Адвокати, право на заняття адвокатською діяльністю яких зупинено, звільняються від сплати щорічних внесків адвокатів на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування на період зупинення такого права.

Розмір відрахувань кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури на забезпечення діяльності Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури визначається з урахуванням потреби покриття витрат для забезпечення діяльності Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Частинами 3 та 4 ст.58 Закону встановлено, що фінансування органів адвокатського самоврядування, розпорядження їх коштами та майном здійснюється відповідно до кошторисів, що затверджуються конференціями адвокатів регіонів та з`їздом адвокатів України. Фінансова звітність органів адвокатського самоврядування щорічно оприлюднюється у порядку, затвердженому Радою адвокатів України.

Вказані положення Закону підтверджують доводи представника відповідача, що у фінансуванні діяльності органів адвокатури відсутні кошти державного та місцевого бюджетів.

Проте вказані обставини не є підставою для відмови у задоволенні запиту позивача щодо надання йому копії кошторису ВКДКА.

Враховуючи, що ВКДКА, як і адвокатура в цілому, має особливі властивості суб`єкта публічних відносин, фінансова звітність органів адвокатського самоврядування щорічно оприлюднюється у порядку, затвердженому Радою адвокатів України, запит позивача на надання копії кошторису є запитом на надання публічної інформації.

Відповідно до п.7 ч.7 ст.54 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з`їзд адвокатів України затверджує кошторис Ради адвокатів України, кошторис Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, затверджує звіт про їх виконання.

Голова ВКДКА відповідно до п.1 розділу 5 Положення про ВКДКА розпоряджається коштами і майном Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури відповідно до затвердженого кошторису.

Таким чином, ВКДКА є розпорядником вказаної інформації, оскільки визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом. Отримувати та/або створювати такий продукт може виключно суб`єкт владних повноважень у процесі здійснення ним своїх владних управлінських функцій. У подальшому володіти цим продуктом може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень.

У володіння ВКДКА наявний кошторис, який затверджений з`їздом та відповідно до якого діє ВКДКА.

Також в розпорядженні ВКДКА наявна інформація щодо штатного розпису ВКДКА та договірних відносин з адвокатом Козовою Яною Сергіївною на представництво інтересів ВКДКА.

Штатний розпис не містить будь-яких конфіденційних відомостей.

Щодо договірних відносин з адвокатом Козовою Яною Сергіївною на представництво інтересів ВКДКА, то не є підставою для відмови у задоволенні запиту лише посилання на те, що ВКДКА не є розпорядником даної інформації.

Суд вважає, що ВКДКА є розпорядником даної інформації, проте якщо договір має конфіденційну інформацію, то відповідач повинен був діяти на підставі ст.7 Закону України «Про доступ до публічної інформації», якою встановлено, що конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена вч.1 і 2 ст.13 цього Закону. Розпорядники інформації, визначені ч.1 ст.13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частинами 1,3,4 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч.2 ст.6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені ст.21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених ч.5 ст.19 цього Закону.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Судом встановлено, що єдиною підставою для відмови у наданні інформації на запити позивача було посилання на те, що ВКДКА не володіє і не зобов`язана відповідно до компетенції, передбаченої ст.52 зазначеного Закону володіти інформацією щодо якої зроблені запити.

Проте суд вважає, що не ґрунтуються на положеннях законодавства дії відповідача ВКДКА щодо відмови позивачу у наданні ним запитуваної інформації з посиланням на вказаний випадок (п.1 ч.1 ст.22 Закону) з підстав викладених у даному рішенні.

Судом встановлено, що після отримання позивачем відповіді на його запити наказом ВКДКА від 16.06.2023 року №21-ОД, виданим на підставі Рішення Ради адвокатів України від 20.05.2023 року №51 «Про нерозголошення конфіденційної інформації органами адвокатського самоврядування під час воєнного стану», затверджений Перелік інформації, що є конфіденційною у ВКДКА та не підлягає розголошенню на запити третіх осіб».

У вказаному переліку вказані штатний розпис ВКДКА, договори, в яких однією зі сторін є ВКДКА, інформація про фінансовий стан та фінансові операції, майнове становище, надходження та витрати ВКДКА, окрім тієї, що висвітлена в порядку оприлюднення фінансової звітності органів адвокатського самоврядування.

Позивач у відзиві на позов як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 посилається також на вказаний наказ.

Проте такі доводи відповідача не можуть бути прийняті судом як підстава для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки на час виникнення спірних правовідносин вказаної підстави не існувало.

Тобто у наданій позивачу відповіді на його запити не міститься посилання на те, що інформація, яка запитувалась позивачем у період воєнного стану віднесена відповідачем до конфіденційної, яка не підлягає розголошенню на запити третіх осіб, відповідно до наказу ВКДКА від 16.06.2023 року №21-ОД, оскільки на той час він не був прийнятим, та інформація, яка запитувалась позивачем не була віднесена до конфіденційної у період воєнного стану, яка не підлягає розголошенню на запити третіх осіб.

У постанові від 22.06.2023 року у справі № 480/4288/21 Верховний Суд зазначив, що відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначенихст.2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

З урахуванням викладеного суд перевіряє прийняте відповідачем рішення щодо відмови у наданні інформації на його запити, викладені у листі за вих. №855 від 07.06.2023 року, та не надає оцінку обставинам та доводам відповідача, після прийняття наказу ВКДКА від 16.06.2023 року №21-ОД, а також самому наказу.

Наявність обставини збройної агресії Росії проти України є загальновідомою обставиною і не потребує доказуванню відповідно до ч. 3 ст.78 КАС України.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій ВКДКА у відмові про задоволенні запитів на інформацію від 31.05.2023 року та зобов`язання ВКДКА повторно розглянути запити позивача від 31.05.2023 року.

Частиною 2 ст.9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів, розглянувши справу в межах позовних вимог,оцінивши достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З відповідача підлягає стягненню судові витрати зі сплати судового збору на користь позивача у розмірі 2тис.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 13, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (вул. Борисоглібська, 3, 5-й поверх, м. Київ, 04070), Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (вул. Борисоглібська, 3, 5-й поверх, м. Київ, 04070, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури у відмові в задоволенні запитів на інформацію ОСОБА_1 від 31.05.2023 року.

Зобов`язати Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури повторно розглянути запити на інформацію ОСОБА_1 від 31.05.2023 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2000,00грн.

Рішення суду набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів у порядку ст.ст.293,295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва