Справа № 400/2837/23
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2023-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2023 р. справа № 400/2837/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2

до відповідачаДепартаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України, вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601,

провизнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України (надалі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача щодо оформлення одноразової грошової допомоги (компенсаційних виплат) позивачу;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплатити грошову допомогу позивачу у зв`язку з оформленням II групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив службу в органах внутрішніх справі України в Миколаївській області, йому у 2000 р. призначено пенсію внутрішніх військ МВС відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб за вислугу років. В подальшому 20.09.22 р. позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, безстроково, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в ОВС, а тому йому належить до виплати грошова допомога відповідно до Закону України Про Національну поліцію. Позивач звернувся до відповідача щодо нарахування та виплати йому грошової допомоги, однак відповідач надіслав лист-відповідь, якою повідомив, що позивач був працівником пожежної охорони і на нього не поширюється Закон України Про національну поліцію та повернув заяву з документами позивачу. Позивач вважає, що такими діями відповідачем порушено його права.

Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від відповідача відзив на позовну заяву не надходив.

Від Міністерства внутрішніх справ України надійшов до суду відзив, в якому зазначено, що позивач під час проходження служби був майором внутрішньої служби, належав до категорії осіб начальницького складу державної пожежної охорони і виплата одноразової допомоги, зокрема через встановлення особам рядового та начальницького складу державної пожежної охорони була призначена статтею Закону України Про пожежну безпеку, який втратив чинність на час встановлення позивачу інвалідності. Законом України Про Національну поліцію статтями 97-100 унормовано питання виплати одноразової грошової допомоги виключно для поліцейських. Тому, позовні вимоги є необґрунтованими, а дії відповідача щодо повернення позивачу документів є правомірними.

Суд не приймає відзив Міністерства внутрішніх справ України, оскільки Міністерство внутрішніх справ України не є стороною у справі.

Ухвалою від 23.08.2023 року суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про заміну неналежного відповідача.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечив проти обґрунтувань відповідача та підтримав позовні вимоги.

Суд розглянув справу відповідно до вимог ст. 262 КАС України без проведення судового засідання, в порядку письмового провадження, на підставі матеріалів справи.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , позивач є пенсіонером МВС України. Відповідно до відомостей послужного списку та Наказу № 4 від 06.01.00 р. про звільнення ОСОБА_1 , позивач проходив службу в органах внутрішніх справ у період з 01.10.78 р. до 05.01.00 р., був звільнений з служби в органах ОВС з спеціальним званням "майор внутрішньої служби".

Згідно з даними свідоцтва про хворобу № 118 від 21.02.00 р., захворювання позивача пов`язані з проходженням служби в ОВС.

Згідно довідки МСЕК серії 12ААВ № 451793 від 20.09.22 р. позивачу встановлено II групу інвалідності, захворювання пов`язані з проходженням служби в ОВС, видано безстроково.

У зв`язку із встановленням позивачу II групи інвалідності, що настала через захворювання, що пов`язане з проходженням служби в ОВС, позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України Про Національну поліцію.

Відповідачем листом від 27.10.22 р. № О-13079/15 позивачу було повідомлено, що під час розгляду матеріалів встановлено, що позивач проходив службу та звільнений з посади викладача учбового пункту УДПО УМВС України в Миколаївській області, з спеціальним званням майора внутрішньої служби. Вказано, що виплата одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності була передбачена для осіб рядового та начальницького складу державної пожежної охорони ст. 23 Закону України Про пожежну безпеку, тому підстави для призначення позивачу грошової допомоги на підставі Закону України Про Національну поліцію відсутні, адже Закон України Про Національну поліцію поширюється лише на поліцейських.

Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", тобто до 7 листопада 2015 р., порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.90 р. № 565-ХІІ (далі Закон № 565-ХІІ) та Порядком № 850.

Так, відповідно до статті 23 Закону № 565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

При цьому, на виконання наведеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно з підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до пунктів 7-8 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Пунктом 9 Порядку № 850 передбачено, що в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

З 7 листопада 2015 р. набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ, відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

При цьому, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Судом встановлено, що згідно довідки МСЕК серії 12 ААВ № 451793 від 20.09.22 р. встановлено II групу інвалідності, захворювання пов`язано з проходженням служби в ОВС.

Отже, на момент встановлення позивачу II групи інвалідності, а також на момент звернення позивача із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги, був чинний вказаний Порядок, а право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", мало здійснюватись в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Щодо застосування у спірних правовідносинах (до позивача) статті 23 Закону №565-XII та Порядку № 850, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону № 565-XII до працівників міліції належали особи, що проходили державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ в учбовому пункті УДПО УМВС України в Миколаївській області та був звільнений з посади викладача в званні учбового пункту УДПО УМВС України в Миколаївській області у званні "майор внутрішньої служби".

Статтею 17 Закону України "Про пожежну безпеку" передбачено, що спеціальні звання внутрішньої служби присвоюються відповідно до чинного законодавства особам рядового та начальницького складу державної пожежної охорони.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону України "Про пожежну безпеку" порядок та умови проходження служби в державній пожежній охороні регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.91 р. № 114.

Відповідно до пункту 1 зазначеного Положення до рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Пунктом 2 Положення передбачено, що спеціальне звання майор внутрішньої служби є рівнозначним спеціальному званню майор міліції.

Крім того, суд зазначає, що указом Президента України від 27 січня 2003 р. №47/2003 "Про заходи щодо вдосконалення державного управління в сфері пожежної безпеки, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій" органи і підрозділи Державної пожежної охорони виведені зі складу МВС і передані до складу МНС України у 2003 р.

Також, у рішенні Конституційного суду України від 6 липня 1999 р. № 8-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень частини шостої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини сьомої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» (справа щодо права на пільги) Конституційний суд зазначив, що служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

В ході розгляду справи встановлено, що позивач у званні майора внутрішньої служби проходив службу в учбовому пункті УДПО УМВС України в Миколаївській області, як складової частини структури Управління Міністерства внутрішніх справ, звільнений з органів внутрішніх справ у званні майора.

Отже, позивач на час звільнення відносився до працівників міліції.

Про зазначене, також свідчать такі документи, як лист ГУ ДСНС у Миколаївській області від 27.10.22 р. № 5902-5041/5906.02, в якому повідомлялось позивачу про необхідність звернення за довідкою для перерахунку пенсії за вислугу років до відповідного органу МВС, а не ДСНС; довідка про грошове забезпечення позивача від 25.06.21 р. № 33-35-О-08, видана ДУ ТМО МВС по Миколаївській області, що також свідчить, що позивач відносився до працівників міліції.

Таким чином, є безпідставними твердження відповідача стосовно нерозповсюдження на спірні правовідносини Перехідних положень Закону України Про Національну поліцію, статті 23 Закону України "Про міліцію" в редакції Закону України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" № 208-VІІІ від 13 лютого 2015 р., внаслідок відсутності спеціального звання міліції у позивача.

Вказані висновки суду узгоджуються за правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 3 червня 2021 р. у справі № 2340/4545/18.

З урахуванням зазначеного, необхідно визнати протиправними дії відповідача щодо неприйняття та повернення документів позивача для призначення і виплати одноразової грошової допомоги позивачу.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що в даному випадку наявні підстави для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків, викладених судом у цьому рішенні.

Разом з тим, щодо вимог про зобов`язання здійснити нарахування та виплатити грошову допомогу позивачу у зв`язку з оформленням II групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суд зазначає про їх передчасність, оскільки заява та інші передбачені Порядком документи щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги були повернуті позивачу, не були розглянуті по суті і не було прийняте рішення про відмову або про призначення грошової допомоги. Тому, в цій частині належить відмовити.

За вказаних обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 139 КАС України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України (вул. Богомольця, 10, Київ, 01601), задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України (вул. Богомольця, 10, Київ, 01601) щодо неприйняття та повернення документів з питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

3. Зобов`язати Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України (вул. Богомольця, 10, Київ, 01601) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 29.09.22 р. з доданими до неї документами щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІI групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію", з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні у даній справі.

4. Відмовити у задоволенні вимоги про зобов`язання здійснити нарахування та виплатити грошову допомогу позивачу у зв`язку з оформленням II групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз