Справа № 472/416/23
Суддя: Тустановський А. О.
Дата ухвалення: 2023-08-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 472/416/23
Провадження №2-а/472/6/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2023 року смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Щербини О.В.,

представника позивача Пірог С.В.,

представника відповідача Лобанової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

22 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В позові представник позивача Пірог С.В. зазначив, що згідно з постановою серії АА № 00003540 від 05.01 2023 року, 18.11.2022 року о 19 год. 02 хв., за адресою Н-01 Київ - Знам`янка, км 198+300, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , при русі якого відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 26,3 % (10.544 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 15,2 % (1.754 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 14 % (3.369 тон), при максимальному навантаженню на строєні осі 24 тони на відстані між осями понад 1,3 м до 1,4 м., відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, з посиланням на ч.2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн. Але правопорушення, про яке йдеться в постанові і за яке на ОСОБА_1 накладено штраф, останній не вчиняв, оскільки транспортний засіб рухався з дозволеною вагою для спеціалізованого вантажного сідлового тягача з спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом до 44 тон, тому щодо перевищення загальної маси транспортного засобу на 26,3 % не відповідає дійсності, оскільки таке перевищення фактично становить 14,87 %, тобто до 20 %.

Вважає дії відповідача протиправними, а винесена ним постанова неправомірною, та такою, яка підлягає скасуванню. Крім того просить стягнути на користь позивача ОСОБА_1 з відповідачаДержавної служби України з безпеки на транспорті понесені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1073,60 грн., витрати на оплату правничої допомоги адвоката, а саме консультація клієнта з аналізом наданих документів, складання позовної заяви з направленням до суду в розмірі 3000 грн., участь в судовому розгляді справи за кожен окремий судодень 2000 грн. та 10 % від суми штрафу визначеного оскаржуваною постановою (гонорар успіху адвоката.

05 липня 2023 року до суду від представника відповідача Лобанової О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 КАС України, а у разі, якщо судом не буде залишено без розгляду у задоволенні позовних вимог відмовити через необґрунтованість та безпідставність. Вказувала, що під час руху транспортного засобу позивача технічним засобом в автоматичному режимі було зафіксовано перевищення нормативних параметрів, зазначених п.22.5ПДР України, про що уповноваженою особою Укртрансбезпеки складено постанову та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 ч.2 КУпАП. Перевищення нормативних параметрів було встановлено із урахуванням допустимої похибки вагового комплексу, які перевищували нормативно-вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги. Для розрахунку % перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу береться максимальне значення 42 тони у випадку, якщо автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейноровоз), здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Якщо перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів не здійснюється - беруться показники 40 тон, оскільки максимальне значення фактичної маси автомобіля 42 тони передбачене саме для перевезення контейнерів та змінних кузовів. В даному випадку позивачем здійснено порушення вагових нормативів на 26,3 % (Розрахунок *% перевищення = (( Х факт - Х норм ? похибка пристрою ) /Х норм)*100 %; *% перевищення =((56160 кг - 4000 кг) - 10 %*56160 кг)/40.000 кг)*100%= 26,3 %).Фіксація порушення була здійснена за допомогою вимірювального приладу автоматичного пункту, який відповідає вимогам чинного законодавства, про що надано відповідні сертифікати. Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автомобільному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 27.12.2019 року № 1174, який унеможливлює механічне втручання в роботу системи. Крім того зазначила, що не має підстав стверджувати про необхідність застосування максимальної ваги 42 т для транспортного засобу вказаного позивачем напівпричепу, оскільки з матеріалів справи видно, що перевезення контейнеру або змінного кузову не було. Однак, якби позивачем було доведено, що відбувалося перевезення контейнеровозом контейнеру або змінного кузову - розмір штрафу б не змінився.

09 серпня 2023 року від представника позивача Пірог С.В. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що наведеними в позовній заяві обставинами та правовими підставами позову, є те, що при виданні постанови по справі про адміністративне правопорушення (надалі -Постанова) суб`єктом владних повноважень не враховано, що перевищення вагових параметрів відбулося контейнеровозом, максимальна фактична маса якого встановлена у розмірі 42 тон. (п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306), у зв`язку з чим розрахунок процентів перевищення нормативних параметрів, викладених в Постанові, не відповідає об`єктивній реальності, оскільки процент перевищення фактично становить 20,34% з чого випливає, що ОСОБА_1 не вчинялося правопорушення, про яке йдеться в Постанові і за яке на нього накладено штраф у розмірі 34 000,00 грн. У відзиві ж про наведені позивачем в позовній заяві обставини, навіть не згадується і ті обставини не заперечуються, зокрема: - відповідачем не згадується і не заперечується, що перевищення вагових параметрів відбулось контейнеровозом; - відповідачем не згадується і не заперечується, що максимальна фактична маса контейнеровоза встановлена у розмірі 42 тон (п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306); - відповідачем не згадується і не заперечується, що розрахунок процентів перевищення нормативних парам5етрів, викладених в Постанові, не відповідає об`єктивній реальності, оскільки процент перевищення з врахуванням максимальної фактичної маси у розмірі 42 тон, фактично становить 20,34 %. Таким чином, оскільки відзив не містить заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, а викладена в ньому інформація не має відношення до предмета позову, вбачається що він не може бути судом взятий до уваги.

Викладена у відзиві думка відповідача про необхідність подання позивачем доказів, що підтвердили б існування підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності, вбачається, є помилковою і неправомірною. Крім того в Постанові і у відзиві, і у доданих до нього, як про це зазначено у відзиві «додатках» упоминається чомусь лише транспортний засіб MAN TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , який є вантажним спеціалізованим сідловим тягачем, що підтверджується доданою до позовної заяви ксерокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , який перевозити вантажі, зокрема, і вагою в 40 тон, взагалі не здатний, оскільки може працювати лише з напівпричепом, у якому і перевозиться вантаж. Таким приєднаним до сідлового тягача напівпричепом у ОСОБА_1 є спеціалізований напівпричеп - контейноровоз реєстраційний номер НОМЕР_3 , марка SCHWARZMULLER, модель SPA, що підтверджується доданою до позовної заяви ксерокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , але про цей контейноровоз в матеріалах адміністративної справи не згадується. Оскільки в Постанові не зазначені всі параметри комбінованого вантажного транспортного засобу, або автопоїзду, зокрема, щодо контейноровоза, що має суттєве значення при визначенні вагових параметрів, вона, Постанова не відповідає вимогам ч.3 ст. 283 КУпАП. Тобто вбачається, що у відзиві не міститься передбачених законом підстав для задоволення викладених всупереч приписам ч.2 ст. 164 КАС України вимог відповідача.

Представник позивача Пірог С.В. в судовому засіданні позов підтримав та просив їх задовольнити. Також в судовому засіданні надав заяву про уточнення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката. В якій зазначив, що розмір судових витрат позивача за отримання професійної правничої допомоги адвоката, визначено додатком № 1 до Договору № 28-04/01 від 28.04.2023 року про надання правничої допомоги, та становить: - 3000,00 грн. консультація Клієнта з вивченням та аналізом документів наданих Клієнтом, складання позовної заяви та направлення її до суду; - 8000,00 грн. з розрахунку по 2000,00 грн. за кожен окремий судодень (участь в судовому розгляді справи) 07.06.2023 року, 20.06.2023 року, 05.07.2023 року та 24.08.2023 року; - 6800,00 грн. (гонорар успіху адвоката) - 10 % від суми штрафу визначеного оскаржуваною постановою (стягнення проводиться виконавчою службою в подвійному розмірі). Отже загальний розмір судових витрат на отримання професійної правничої допомоги адвоката, що підлягає стягненню з відповідача становить 17 800,00 грн., яку просить стягнути з відповідача

В судовому засіданні представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті Лобанова О.В. позовні вимоги не визнала та зазначила, що під час руху транспортного засобу позивача, технічним засобом в автоматичному режимі було зафіксовано перевищення нормативних параметрів, зазначених п.22.5 ПДР України, тому Державною службою України з безпеки на транспорті було винесено постанову серії АА № 00003540 від 05.01.2023 року. Але вважає, що позивачем було пропущений строк на оскарження даної постанови, тому просить позовну заяву позивача залишити без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України . А у разі, якщо судом не буде залишено без розгляду у задоволенні позовних вимог відмовити через необґрунтованість та безпідставність.

Суд заслухавши доводи представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне.

05 січня 2023 року (відповідно до інформації, вказаній в постанові у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України) головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Василенко Ірина Володимирівна, розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів WIM9,9 на пункті габаритно-вагового контролю, яким проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля позивача марки MAN TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , за результатами якого винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання перебування на території України, серії АА № 00003540, відповідно до якої власник транспортного засобу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 26,3 % (10.544 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 15,2 % (1.754 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 14 % (3.369 тон), при максимальному навантаженню на строєні осі 24 тони на відстані між осями понад 1,3 м до 1,4 м. (а.с. 11).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому, водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Відповідно до Закону України "Про автомобільний транспорт", постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади", положення про Державну службу України з безпеки на транспорті саме на Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеку) покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, зокрема з метою забезпечення виконання покладених на неї законодавством завдань щодо здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів.

Тобто, саме на Укртрансбезпеку покладено здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів для збереження доріг від руйнування вантажним транспортом з перевищенням габаритно-вагових параметрів.

Укртрансбезпека виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу

Відповідно до ч. 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст.211 КАС України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України покладено на Укртрансбезпеку.

Виходячи з аргументів позивача та заперечень відповідача при розгляді наданої справи слід встановити: чи дійсно мало місце перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху транспортного засобу; чи відповідає вимогам автоматичний прилад для зважування (вимірювання) дорожніх транспортних засобів; чи є достовірними в автоматичному режимі результати такого вимірювання; чи відповідає нормативно-правовим актам оскаржувана постанова; чи належний суб`єкт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.3.ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 1.1.ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною другою статті 132-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Відповідно до визначення у постанові Кабінету Міністрів України від 27.06.2007року№879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" великовагові та великогабаритні транспортні засоби - це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР України.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів 18,75 м), фактичну масу понад 40 т для двомісних автомобілів (тягачів) з трьохвісним напівпричепом, трьохвісних автомобілів (тягачів) з двовісним або трьохвісним напівпричепом, понад 42 т для двовісних автомобілів (тягачів) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, понад 44 т для трьохвісних автомобілів (тягачів) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, навантаження на одиночну вісь 11,5 т, на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр 11,5 т, від 1 до 1,3 метра 16 т, від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах 18 т, від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни 19 т, від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни 23 т, від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів 20 т, на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше 21 т, понад 1,3 до 1,4 метра 24 т.

Тобто, якщо вагові параметри транспортного засобу, перевищують хоча б один із зазначених у п.22.5 ПДР України, настає адміністративна відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Також, відповідно до частини першої статті 60 Закону України від 01 квітня 2001 року №2344-111 Про автомобільний транспорт, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Згідно з п. 3 Порядку № 1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Статтею 35 Закону України Про автомобільні дороги передбачено, шо рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно- правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною четвертою статті 48 Закону України від 01 квітня 2001 року №2344- 111 Про автомобільний транспорт у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до пункту 3 Правил № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху України.

Згідно з пунктом 4 Правил № 30 рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5. Правил дорожнього руху України на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 є власником вантажного спеціалізованого сідлового тягача: марка MAN, модель - TGX, номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , а також є власником напівпричепу спеціалізованого н/пр-контейнеровозу: марка - SCHWARZMULLER, модель SPA, тип напівпричіп -спеціалізований/ SEMI-TRAILE, особливі відмітки - переобладнання 2017Р з бортового Н/ПР - контейноровоз-Е, реєстраційний номер НОМЕР_5 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (а.с. 12-13)

Так, постановою встановлено, що загальна маса транспортного засобу в момент вчинення порушення склала 56160 кг, що є перевищенням нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу на 26,3 % (10,544 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 15,2 % (1.754 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 14 % (3.369 тон), при максимальному навантаженню на строєні осі 24 тони на відстані між осями понад 1,3 м до 1,4 м.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» причіп - транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем; напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

Положеннями пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 визначено, що сідельний тягач - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Напівпричіп - це транспортний засіб без джерела енергії та самостійно пересуватись і перевозити вантажі по дорогах не може, отже рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює перевезення вантажів власник якого є суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, в тому числі за ст. 132-1 КУпАП. Отже максимально допустимі вагові параметри складають 40 тон (загальна маса) та 22 тони (навантаження на строєні осі).

Відповідно до наказу Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 "Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні" дано визначення н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій-контейнерів.

Згідно з положеннями п.17.2-17.5 цього ж Наказу передбачено, що забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать Перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб. м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).

В той же час, суду не було надано переконливих доказів того, що перевезення 05 січня 2023 року транспортним засобом позивача здійснювалося вантажу саме контейнером. З фотознімків доданих до справи, вбачається що напівпричіп -спеціалізований/ SEMI-TRAILE, марка - SCHWARZMULLER, модель SPA, хоча й має запис в свідоцтві про реєстрації, що переобладнаний 2017 р. з бортового н/пр - контеноровоз -Е, але по своєї суті в той день таким не був, оскільки не відповідав ознакам, зазначених вище норм, в тому числі відсутня верхня частина дах, тобто по своїй суті це був не контейнер, а великий кузов, накритий тентом.

Таким чином фактична маса транспортного засобу повинна була бути не більше 42 тон.

Згідно з п. 2 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174, автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті - комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером.

Відповідно до п. 12 цього Порядку автоматичний пункт може забезпечувати, зокрема: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей).

Згідно з п. 17 Порядку № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статей 229, 255, 279-5, 279-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, частини другої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 червня 2015 року № 460, Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, та з метою нормативно-правового врегулювання питань здійснення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті проваджень у справах про адміністративні правопорушення наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512 затверджено, зокрема, Інструкцію з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі.

Пунктом 3 Інструкції (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Також частинами 2, 3, 4 ст.283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Оскаржувана постанова складена відповідно до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті затверджена Наказом Мініфраструктури №512 від 27.09.2021, зі змінами від 14 травня 2022 року. Тому суд не приймає посилання представника позивача Пірог С.В. про її невідповідність нормам закону.

В судовому засіданні представником відповідача Лобановою О.В. було зазначено, що позивачем було пропущений строк на оскарження даної постанови, тому просить позовну заяву позивача залишити без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України. Оскільки позовна датована 05.05.2023 року, при тому, що оскаржувану постанову винесено 05.01.2023 року та 09.01.2023 (7 та 8 січня 2023 - вихідні дати) скеровано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на поштову адресу, яка внесена до Єдиного державного реєстру транспортних засобів на момент вчинення порушення та зазначена у позовній заяві: АДРЕСА_1 . Однак, даний лист повернуто 20.02.2023 року за закінченням терміну зберігання, що свідчить про неналежне ставлення до поштової кореспонденції за адресою, внесеною до офіційних державних реєстрів. Укртрансбезпекою виконано всі законодавчо встановлені дії щодо направлення на адресу позивача, яка внесена до державних реєстрів, оскаржуваної постанови, однак позивачем не здійснено відповідних дій щодо її отримання.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

В позовній заяві позивачем ОСОБА_1 було зазначено, що про наявність постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серія АА № 00003540 від 05.01.2023 року йому стало відомо лише 28.04.2023 року від державного виконавця Веселинівського ВДВС та того ж дня він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 71503595.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 про наявність оскаржуваної постанови дізнався лише 28.04.2023 року, що підтверджується заявою до головного державного виконавця Веселинівського відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження від 28.04.2023 року, де міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений 28.04.2023 року (а.с. 7). За такого суд приходить до переконання, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в межах строку звернення до суду.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За такого, в судовому засіданні встановлено, що позиція позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП не підтверджена належними доказами, так як державним інспектором при винесенні рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності були дотримані положення визначених норм права.

Відповідно до ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в силу ст. 139 КАС України та з огляду на відмову у задоволення позовних вимог, суд не вбачає підстав для відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Керуючись ст. ст.2, 19, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АА №00003540 від 05.01.2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 34 000 грн., відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 серпня 2023 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський