Справа № 520/5409/23
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2023-08-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 р. Справа № 520/5409/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2023, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., м. Харків, повний текст складено 24.03.23 по справі № 520/5409/23

за позовом ОСОБА_1

до Національної поліції України , Голови Національної поліції України Клименко Ігоря Володимировича

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14.03.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Голови Національної поліції України, Національної поліції України, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Голови Національної поліції України, посаду якого протягом визначеного законом строку для розгляду рапорту обіймав ОСОБА_2 , що проявилась у невиконанні обов`язку передбаченому ч. 2 ст. 31 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-УПІ у вигляді не розгляду рапорту від 03.10.2022 інспектора роти №5 батальйону №1, лейтенанта поліції - Грекової Світлани Анатоліївни про скасування дисциплінарного стягнення (наказ від 07.09.2022 №509) та звільнення зі служби (наказ по особовому складу від 29.09.2022 №1256 о/с), що прийнятий у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення;

- зобов`язати чинного Голову Національної поліції України, розглянути рапорт від 03.10.2022 інспектора роти №5 батальйону №1, лейтенанта поліції - Грекової Світлани Анатоліївни про скасування дисциплінарного стягнення (наказ від 07.09.2022 №509) та звільнення зі служби (наказ по особовому складу від 29.09.2022 №1256 о/с), що прийнятий у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення та направити ОСОБА_1 відповідь за результатами його розгляду в порядку передбаченому чинним законодавством.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2023 дану позовну заяву залишено без руху, надано позивачці строк для усунення недоліків протягом десяти календарних днів з моменту отримання даної ухвали.

22.03.2023 представником позивачки надано уточнену позовну заяву, в якій викладено заяву про поновлення строку звернення до суду, а також надані додаткові обґрунтування заявлених вимог, позовні вимоги заявлені до Голови Національної поліції України

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 р. в задоволенні заяви представника позивачки про поновлення строку звернення до суду відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 - повернуто позивачці.

Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи. Посилаючись на обставини та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі , просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано позивачами копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджено довідками про отримання електронних листів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом, суд першої інстанції виходив з того , що з автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" в провадженні Другого апеляційного адміністративного суду перебуває справа № 520/11247/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 про залишення позовної заяви без розгляду. Представником позивачки ОСОБА_1 у вказаний справі також є адвокат Новаков А.І., а предметом спору - незаконне звільнення позивачки зі служби в поліції та поновлення на службі. В ухвалі суду від 18.01.2023, якою залишено позов без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, зазначено: "Ухвалою суду від 19.12.2022 позовну заяву було залишено без руху з підстав пропуску позивачкою строку, передбаченого для звернення до суду та відсутності заяви про поновлення цього строку. На виконання ухвали суду представником позивача до суду подано заяву від 22.12.2022 про поновлення строку звернення до суду, яка обґрунтована тим, що позивачка була ознайомлена з оскаржуваними в даній справі наказами 29.10.2022, проте скористалася можливістю оскаржити застосоване до неї дисциплінарне стягнення шляхом подання рапорту до керівника з приводу перегляду та скасування дисциплінарного стягнення, в зв`язку з чим 03.10.2022 звернулася до Голови Національної поліції України з відповідним рапортом, відповідь на який не отримала. Після цього позивачка звернулася до фахівця в галузі права з приводу надання їй правової допомоги, в зв`язку з чим до відповідача надсилалися адвокатські запити з приводу підстав застосування до позивачки дисциплінарного стягнення з одночасним проханням надати матеріали службового розслідування, за наслідками якого позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а також копії оскаржуваних в даній справі наказів. Такі документи, згідно доводів заяви про поновлення строку звернення до суду, було надано представнику позивачки лише 25.11.2022, після чого було складено позовну заяву, яку скеровано до суду 09.12.2022". Отже, клопотання про поновлення строку звернення до суду у справі №520/11247/22 подане 22.12.2022. Таким чином, позивачці було достеменно відомо про неотримання нею відповіді на рапорт від 03.10.2022 ще 22.12.2022.

Також, суд вважає , що обставини проходження нею служби в ЗСУ після звільнення, по-перше, не підтверджені жодними доказами, по-друге, не створювали перешкод для звернення за професійною правничою допомогою, про що свідчить укладений нею з Адвокатським бюро "Антона Новакова" договір від 22 липня 2022 року, саме за умовами якого ОСОБА_1 отримується правова допомога, зокрема, 03.10.2022 в її інтересах надсилалися адвокатські запити до Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції з метою отримання документів, що стали підставою для її звільнення.

На підставі викладеного , суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені в утоточненому позові обставини не доводять поважності причин пропуску місячного строку звернення до суду з даним позовом.

Також, суд першої інстанції вказує , що у поданій уточнений позовній заяві, так само як і в первинному позові, зазначено двох відповідачів, проте вимоги заявлені лише до першого з них.

Таким чином, недолікі позовної заяви в цій частині не усунуті.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку щодо відмови в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду та повернення позовної заяви.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції , виходячи з наступного.

Предметом спору у цій справі є правовідносини щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби для яких, частиною п`ятою статті 122 КАС України встановлено місячний строк звернення до суду.

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Встановлений статтею 122 КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Процесуальне законодавство пов`язує початок перебігу строку на звернення до адміністративного суду з моментом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Крім того, доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Верховний Суд зауважує, що інститут строків в адміністративному судочинстві сприяє досягненню юридичної визначеності в адміністративно-процесуальних відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Вказані висновки неодноразово були застосовані Верховним Судом у справах цієї категорії, зокрема у постановах від 17 липня 2019 року у справі №821/2004/17, від 20 травня 2020 року у справі №826/14598/16 та від 18 серпня 2022 року у справі № 240/41471/21.

У постанові від 24 вересня 2019 року по справі №420/6389/18 Верховний Суд зауважив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

День, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких вона мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: (1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; (2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; (3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; (4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Разом з тим, судом першої інстанцій не було з`ясовано моменту коли позивач фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність порушення свого права.

Суд лише зазначив про можливість позивача на звернення до суду в межах місячного строку, але не встановив при цьому дати, з якої, на його думку, почався перебіг цього місячного строку на звернення до адміністративного суду.

Під час вирішення питання чи наявні підстави для поновлення строку звернення до суду, колегія суддів також ураховує позицію Верховного Суду, викладені у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 560/4280/20 та від 28 липня 2021 року у справі № 640/675/20, відповідно до якої, застосовуючи до позовної заяви строки визначені статтею 122 КАС України при зверненні з адміністративним позовом щодо визнання неправомірними дій суб`єкта владних повноважень, необхідно враховувати те, що дії або бездіяльність відповідача, які позивач оскаржує, тривають, отже, суди не перевірили правомірності дій відповідача, чим позбавили позивача права на гарантований Конституцією України та міжнародними актами права на судовий захист.

Також, судом не було надано оцінки обставинам, якими позивач пояснює неможливість звернення до суду з цим позовом раніше, а саме обставинам проходження позивачем служби в ЗСУ після звільнення, тобто після 29.09.2022 та не надано оцінку доказам які надані до позову.

Так, в якості додатку до адміністративного позову надано фотокопії сторінок військового квитка позивача з яких вбачається, що: у жовтні 2022 позивача призвано до ЗСУ; 20.10.2022 позивач пройшла медичну комісію; 28.10.2022 позивач прибула до Московського РВК м. Харкова для відправки у військову частину; з 29.10.2022 по 24.12.2022 проходила різну фахову військову підготовку та перебувала у ВЧ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; 18.12.2022 прийняла військову присягу та проходить службу.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася та триває й досі.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 по справі № 500/1912/22 зазначив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також , Верховним Судом у вказаній постанові зазначено, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом.

Крім того , питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, колегія суддів звертає увагу на те , що обґрунтування позову, наявність тих чи інших доказів, визначення судом хто є належним відповідачем, чи підлягають або не підлягають позовні вимоги задоволенню та чи справді порушено право позивача тим чи іншим суб`єктом владних повноважень, суд вирішує під час розгляду справи по суті.

Нормами КАС України передбачено, що у позові зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Залишення позову без руху та повернення позовної заяви через некоректність позовних вимог не передбачено.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що не передбачено підстави для залишення позову без руху з наступним її поверненням у разі коли суду здається, що позивач невірно вказав відповідачів у позові чи суду здається, що позовні вимоги викладені некоректно. Суд вирішує позовні вимоги під час розгляду позову по суті, не позбавлений повноважень здійснити заміну відповідача у справі у разі коли буде встановлено, що позовні вимоги звернуто не до того суб`єкта, який має відповідати за позовними вимогами.

Враховуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви .

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції на підставі ст.320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 по справі № 520/5409/23 скасувати.

Адміністративну справу № 520/5409/23 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош О.В. Присяжнюк