Справа № 460/1286/23
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2023-08-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 серпня 2023 року м. РівнеСправа №460/1286/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області
про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач-2) у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 30.12.2022 №45 про відмову у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язати відповідача-1 призначити позивачу з 26.12.2022 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус особи, потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає в населеному пункті, яке відноситься до третьої зони - зони гарантованого добровільного відселення (3 категорія). 26.12.2022 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення йому як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, пенсії із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Проте органом Пенсійного фонду відмовлено в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку з підстав відсутності необхідної кількості років проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, визначених ч. 2 ст. 55 вищевказаного Закону. Позивач вважає, що з отриманням статусу потерпілого від наслідків Чорнобильської катастрофи, який підтверджується відповідним посвідченням категорії 3, він набув право на отримання пенсії із зменшенням пенсійного віку у відповідності до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи. За наведених обставин, вважає, що відповідач-2 протиправно відмовив в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, внаслідок чого порушив гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 18.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачам встановлено строк для подання суду відзиву.

Відповідач-1 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, зазначив, що відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років. Зазначив, що згідно з наданих позивачем документів позивач станом на 01.01.1993 прожив 9 місяців 18 днів в зоні гарантованого добровільного відселення, що не дає право на призначення пенсії зі зниження пенсійного віку. Враховуючи викладене та те, що проживання та робота позивача на території гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 більше 3 років, що надавало б право на зменшення пенсійного віку, матеріалами справи не підтверджено, відтак, на даний час підстави для застосування до позивача положень п. 5 ч. 2 ст. 55 вищевказаного Закону відсутні. Враховуючи вищевикладене, вважає, що позивач не має права на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач-2 подав відзив, у якому заперечив проти заявлених позовних вимог. Зокрема, зазначив, що на виконання рішення Володимирецького районного суду від 01.11.2022 у справі №556/1961/22 виконкомом Каноницької сільської ради Вараського району Рівненської області була видана довідка від 08.12.2022 №02-56/749, а Володимирецькою селищною радою Рівненської області довідка від 26.12.2022 №324/03-12/22. На підставі вище вказаних довідок було обраховано період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 01.01.1993, який становить 2 роки 4 місяці 2 дні. Враховуючи усе вище сказане, Позивач станом на 1 січня 1993 року не прожив або не відпрацював у зоні гарантованого добровільного відселення 3 роки. Відповідно наданих до заяви документів страховий стаж позивача складає 34 роки 2 місяці 3 дні. Враховуючи вищевикладене, для призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відсутні підстави, оскільки не виконано умови ст.55 вказаного Закону. Вважає, що при прийнятті оспорюваного рішення діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Новаки Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 19.04.1997 Рівненською обласною державною адміністрацією, ОСОБА_1 є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

Згідно з довідкою від 12.12.2022 №02-58/509, виданою виконавчим комітетом Каноницької сільської ради Вараського району Рівненської області, позивач був прописаний в с. Новаки Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, зокрема, 20.12.1989 та вибув до м.Львова 08.10.1990 згідно з погосподарською книгою с. Новаки №13 за 1986-1990 роки.

Тобто у період з 20.12.1989 по 07.10.1990 позивач проживав в означеному населеному пункті.

Крім того, рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.11.2022 у цивільній справі №556/1961/22, яке набрало законної сили 02.12.2022, встановлено факт проживання позивача в:

1) с.Новаки Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області в наступні періоди:

- з 20.10.1987 по 24.11.1987 (36 днів);

- з 28.11.1987 по 29.11.1987, з 05.12.1987 по 06.12.1987, з 12.12.1987 по 13.12.1987, з 19.12.1987 по 20.12.1987 (всього 8 днів);

- з 26.12.1987 по 31.01.1988 (37 днів);

- з 06.02.1988 по 07.02.1988, з 13.02.1988 по 14.02.1988, з 20.02.1988 по 21.02.1988, з 27.02.1988 по 28.02.1988, з 05.03.1988 по 08.03.1988, з 12.03.1988 по 13.03.1988, з 19.03.1988 по 20.03.1988, з 26.03.1988 по 27.03.1988, з 02.04.1988 по 03.04.1988, з 09.04.1988 по 11.04.1988, з 16.04.1988 по 17.04.1988, з 23.04.1988 по 24.04.1988, з 30.04.1988 по 03.05.1988, з 07.05.1988 по 09.05.1988, з 14.05.1988 по 15.05.1988, з 21.05.1988 по 22.05.1988, з 28.05.1988 по 30.05.1988, з 04.06.1988 по 05.06.1988, з 11.06.1988 по 12.06.1988, з 18.06.1988 по 19.06.1988, з 25.06.1988 по 26.06.1988 (всього 49 днів);

- з 02.07.1988 по 31.08.1988 (61 день);

- з 10.09.1988 по 11.09.1988, з 17.09.1988 по 18.09.1988, з 24.09.1988 по 25.09.1988, з 01.10.1988 по 02.10.1988, з 08.10.1988 по 09.10.1988, з 15.10.1988 по 16.10.1988, з 22.10.1988 по 23.10.1988, з 29.10.1988 по 30.10.1988, з 05.11.1988 по 06.11.1988, з 12.11.1988 по 13.11.1988, з 19.11.1988 по 20.11.1988, з 26.11.1988 по 27.11.1988, з 03.12.1988 по 04.12.1988, з 10.12.1988 по 11.12.1988, з 17.12.1988 по 18.12.1988 (всього 30 днів);

- з 24.12.1988 по 29.01.1989 (37 днів);

- з 04.02.1989 по 05.02.1989, з 11.02.1989 по 12.02.1989, з 18.02.1989 по 19.02.1989, з 25.02.1989 по 26.02.1989, з 04.03.1989 по 05.03.1989, з 11.03.1989 по 12.03.1989, з 18.03.1989 по 19.03.1989, з 25.03.1989 по 26.03.1989, з 01.04.1989 по 02.04.1989, з 08.04.1989 по 09.04.1989, з 15.04.1989 по 16.04.1989, з 22.04.1989 по 23.04.1989, з 29.04.1989 по 03.05.1989, з 06.05.1989 по 09.05.1989, з 13.05.1989 по 14.05.1989, з 20.05.1989 по 21.05.1989, з 27.05.1989 по 28.05.1989, з 03.06.1989 по 04.06.1989, з 10.06.1989 по 11.06.1989, з 17.06.1989 по 19.06.1989, з 24.06.1989 по 25.06.1989 (всього 48 днів);

- з 01.07.1989 по 26.08.1989 (57 днів);

- з 23.09.1989 по 24.09.1989, з 30.09.1989 по 01.10.1989, з 07.10.1989 по 08.10.1989, з 14.10.1989 по 15.10.1989, з 21.10.1989 по 22.10.1989 (всього 10 днів);

- з 24.10.1989 по 19.12.1989 та з 09.10.1990 по 21.10.1990 (всього 70 днів);

- з 27.10.1990 по 28.10.1990, з 03.11.1990 по 04.11.1990, з 10.11.1990 по 11.11.1990, з 17.11.1990 по 18.11.1990, з 24.11.1990 по 25.11.1990, з 01.12.1990 по 02.12.1990, з 08.12.1990 по 09.12.1990, з 15.12.1990 по 16.12.1990, з 22.12.1990 по 23.12.1990 (всього 18 днів);

- з 29.12.1990 по 27.01.1991 (30 днів);

- з 02.02.1991 по 03.02.1991, з 09.02.1991 по 10.02.1991, з 16.02.1991 по 17.02.1991, з 23.02.1991 по 24.02.1991, з 02.03.1991 по 03.03.1991, з 08.03.1991 по 10.03.1991, з 16.03.1991 по 17.03.1991, з 23.03.1991 по 24.03.1991, з 30.03.1991 по 31.03.1991, з 06.04.1991 по 08.04.1991, з 13.04.1991 по 14.04.1991, з 20.04.1991 по 21.04.1991, з 27.04.1991 по 28.04.1991, з 01.05.1991 по 05.05.1991, з 09.05.1991 по 12.05.1991, з 18.05.1991 по 19.05.1991, з 25.05.1991 по 27.05.1991, з 01.06.1991 по 02.06.1991, з 08.06.1991 по 09.06.1991, з 15.06.1991 по 16.06.1991, з 22.06.1991 по 23.06.1991 (всього 50 днів);

- з 19.10.1991 по 20.10.1991, з 26.10.1991 по 27.10.1991, з 02.11.1991 по 03.11.1991, з 09.11.1991 по 10.11.1991, з 16.11.1991 по 17.11.1991, з 23.11.1991 по 24.11.1991, з 30.11.1991 по 01.12.1991, з 07.12.1991 по 08.12.1991, з 14.12.1991 по 15.12.1991, з 21.12.1991 по 22.12.1991 (всього 20 днів);

- з 28.12.1991 по 26.01.1992 (30 днів);

- з 01.02.1992 по 02.02.1992, з 08.02.1992 по 09.02.1992, з 15.02.1992 по 16.02.1992, з 22.02.1992 по 23.02.1992, з 29.02.1992 по 01.03.1992, з 07.03.1992 по 09.03.1992, з 14.03.1992 по 15.03.1992, з 21.03.1992 по 22.03.1992, з 28.03.1992 по 29.03.1992, з 04.04.1992 по 05.04.1992, з 11.04.1992 по 12.04.1992, з 18.04.1992 по 19.04.1992, з 25.04.1992 по 27.04.1992, з 01.05.1992 по 04.05.1992, з 09.05.1992 по 11.05.1992, з 16.05.1992 по 17.05.1992, з 23.05.1992 по 24.05.1992, з 30.05.1992 по 31.05.1992, з 06.06.1992 по 07.06.1992, з 13.06.1992 по 15.06.1992, з 20.06.1992 по 21.06.1992, 27.06.1992 по 28.06.1992, 04.07.1992 по 05.07.1992 (всього 52 дні);

- з 06.07.1992 по 01.08.1992 (27 днів);

- з 02.08.1992 по 31.08.1992 (30 днів);

- з 05.09.1992 по 06.09.1992, з 12.09.1992 по 13.09.1992, з 19.09.1992 по 20.09.1992, з 26.09.1992 по 27.09.1992, з 03.10.1992 по 04.10.1992, з 10.10.1992 по 11.10.1992, з 17.10.1992 по 18.10.1992, з 24.10.1992 по 25.10.1992, з 31.10.1992 по 01.11.1992, з 07.11.1992 по 08.11.1992, з 14.11.1992 по 15.11.1992, з 21.11.1992 по 22.11.1992, з 28.11.1992 по 29.11.1992, з 05.12.1992 по 06.12.1992, з 12.12.1992 по 13.12.1992, з 19.12.1992 по 20.12.1992, з 26.12.1992 по 27.12.1992 (всього 34 дні);

2) в с.Хиночі Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області з 24.06.1991 по 12.10.1991.

26.12.2022 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням відповідача-2 від 30.12.2022 №45 відмовлено у призначенні позивачу вказаної пенсії з підстав відсутності необхідної кількості років проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, визначених ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вважаючи таке рішення органу Пенсійного фонду протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі Закон №796-XII).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106, с. Новаки та с.Хиночі Володимирецького району Рівненської області відносяться до 3 зони гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до абз. 4 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років на 3 роки, та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

В примітці до п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року (ч. 2 ст. 55 Закону №796-XII).

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 3 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна праця у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 3 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні 2 повні роки (з 26.04.1986 по 01.01.1993) проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років. Тобто, максимальна величина зменшення пенсійного віку для особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії не може перевищувати 6 років.

Оцінюючи обґрунтованість тверджень позивача щодо наявності у нього права на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, суд враховує, що згідно з п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Статтею 65 Закону №796-ХІІ визначено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України (ч. 1). Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій (ч.4).

Позивачем до позовної заяви додано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 , видане 19.04.1997 Рівненською обласною державною адміністрацією, відповідно до якого пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом №796-ХІІ.

За змістом позовної заяви ОСОБА_1 вважає, що наявність у нього статусу громадянина, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3 є підтвердженням того, що станом на 1 січня 1993 року він протягом трьох років проживав на радіоактивно забрудненій території, яка належать до зони гарантованого добровільного відселення. Крім того, факт проживання підтверджується відповідними документами. Таким чином, вважає, що в нього є право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Згідно з абз. 3 п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (яка була чинною на момент видачі позивачу посвідчення) (далі Порядок №51), потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 р. прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, чи таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Відповідно до п.2 Порядку №51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Викладене кореспондується зі змістом частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ, згідно з якою посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №51 чітко визначено, що саме посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.10.2019 у справі №212/12245/13-а (№К/9901/1087/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Відтак, надаючи особі посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи держава визнає за нею право на пільги, встановленні чинним законодавством для власників такого посвідчення.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 підтверджує той факт, що ОСОБА_1 з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року постійно проживав або постійно працював чи постійно навчався у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, що дає йому право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, в тому числі і на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 15 Закону №796-ХІІ, підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Тобто, факт проживання особи на території зони гарантованого добровільного відселення засвідчує довідка органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 (№14-560цс18), від 10.04.2019 у справі №162/760/17 (№14-550цс18) та постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №381/3359/17 (№61-16015св18).

Довідкою від 12.12.2022 №02-58/509, виданою виконавчим комітетом Каноницької сільської ради Вараського району Рівненської області, стверджено, що у період з 20.12.1989 по 07.10.1990 (9 місяців 18 днів) позивач постійно проживав в с. Новаки Володимирецького району Рівненської області, яке відноситься до 3 зони гарантованого добровільного відселення.

Крім того, рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.11.2022 у цивільній справі №556/1961/22 підтверджено факт проживання на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 загалом 2 роки 6 місяців 1 день, з яких: 1 рік 8 місяців 13 днів в с. Новаки Володимирецького району Рівненської області; 9 місяців 18 днів с. Хиночі Володимирецького району Рівненської області.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт проживання позивача з моменту аварії на ЧАЕС по 01.01.1993 в зоні гарантованого добровільного відселення лише 3 роки 3 місяці 21 день, що дає позивачу право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку додатково на 1 рік за 2 повні роки проживання в такій зоні.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів проживання позивача на вказаній території радіоактивного забруднення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС по 31.07.1986.

Оскільки у період з 26.04.1986 по 31.07.1986 позивач не проживав в зоні гарантованого добровільного відселення, то він не має права на зарахування початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки.

Водночас, частиною третьою статті 55 №796-XII визначено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема:

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років.

При цьому, частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ обумовлено, що особам, з числа постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (абз. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №1058-ІV).

Враховуючи вимоги Законів №796-XII та №1058-ІV, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 1 рік позивач набуде в 59 років та за наявності страхового стажу (на момент досягнення 59-го віку) 32 роки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії (26.12.2022) він досяг віку 54 років 0 місяців 27 днів.

Оскільки на момент звернення до органу Пенсійного фонду позивач не досяг необхідного віку для призначення йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, то відповідно до вимог чинного законодавства України він не набув права на призначення такої пенсії.

Крім того, в розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, передумовою для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення таким суб`єктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які у даному випадку відсутні.

З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає.

Підстави для застосування положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м.Вінниця, Вінницька область, 21028. ЄДРПОУ/РНОКПП 13322403)

Повний текст рішення складений 24 серпня 2023 року.

Суддя Н.О. Дорошенко