Справа № 520/16474/23
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2023-08-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2023 р. № 520/16474/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Начальника Департаменту кримінальної політики та захисту інвестицій Офісу Генерального прокурора - Бонюка Олексія, третя особа - Офіс Генерального прокурора про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним дії Начальника Департаменту кримінальної політики та захисту інвестицій Офісу Генерального прокурора - Бонюк Олексія, у вигляді звернення у листі від 07.03.2023 реєстраційний номер 06/2/2-141ВИХ-23 до дипломатичної установи - Посольства Сполучених Штатів Америки в Україні про делегування осіб у конкурсну кадровою комісією з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що дії відповідача є протиправними та такими, що порушують його права.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу.

Представником відповідача 24.07.2023 надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що 27.05.2023 позивач звернувся до Офісу Генерального прокурора стосовно надання інформації у вигляді копії документу: звернення Генерального прокурора України від 07.03.2023 з листом до Посольства Сполучених Штатів Америки в Україні.

02.06.2023 позивач отримав копію листа Офісу Генерального прокурора від 07.03.2023 реєстраційний номер 06/2/2-141вих-23, до якого було долучено копію листа Офісу Генерального прокурора до Посольства Сполучених Штатів Америки в Україні від 07.03.2023 №06/2/2-141вих-23 про делегування осіб у кадрову комісію з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора, підписаного начальником Департаменту кримінальної політики та захисту інвестицій Офісу Генерального прокурора Бонюком О.П.

Позивач стверджує, що в порушення вимог абз. 2 п. 19 Порядку роботи кадрових комісій, пп. пп. 7, 8 п. 22 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-ІХ (далі - Закон №113-ІХ), пп. пп. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про прокуратуру», начальник Департаменту кримінальної політики та захисту інвестицій Офісу Генерального прокурора Бонюк О.П. замість Генерального прокурора звернувся до дипломатичної установи - Посольства Сполучених Штатів Америки в Україні, про делегування осіб у конкурсну кадровою комісією з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора, тим самим здійснив дії, які є противоправними.

Позивач вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи прокуратури України та їх посадові особи зобов`язані діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-ІХ запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Згідно з п. п. 20, 21 розд. II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ тимчасово, до 01.09.2021 порядок проведення добору на зайняття вакантної посади прокурора затверджується Генеральним прокурором.

Відповідно до пп. пп. 7, 8 п. 22 розд. II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ тимчасово, до 01.09.2021 в Офісі Генерального прокурора, в обласних прокуратурах утворюються відповідні кадрові комісії як органи для забезпечення здійснення добору на посади прокурорів. Виключно Генеральний прокурор визначає перелік, склад і порядок роботи кадрових комісій Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур у випадках, передбачених пп. 7 цього пункту.

На виконання зазначених вимог Закону №113-ІХ наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 №233 затверджено Порядок роботи кадрових комісій (далі - Порядок №233), а наказами Генерального прокурора від 10.01.2020 №11 (далі - Порядок №11) та №14 затверджено Порядок проведення добору на зайняття вакантної посади прокурора та створено другу кадрову комісію з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора, визначено її персональний склад у межах та у спосіб, передбачений Законом №113-ІХ.

Згідно з пунктом 3 Порядку №233 (в редакції відповідно до наказу Генерального прокурора від 04.02.2020 №65) для здійснення повноважень з проведення добору на посади прокурорів утворювалися комісії у складі шести осіб, з яких не менше трьох осіб - особи, делеговані міжнародними і неурядовими організаціями, проектами міжнародної технічної допомоги, дипломатичними місіями. Членами комісії могли бути особи, які є політично нейтральними, мають бездоганну ділову репутацію, високі професійні та моральні якості, суспільний авторитет, а також стаж роботи в галузі права.

Виконання вимог Закону №113-ІХ, Порядку №233 забезпечувалося у співпраці з Посольством США, як донором та виконавцем, Міжнародною організацією права розвитку (IDLО) та Офісом Генерального прокурора.

Так, між Урядом України і Урядом Сполучених Штатів Америки 07.05.1992 укладено Угоду про гуманітарне і техніко-економічне співробітництво, яка встановлює загальні положення про співпрацю України та США, а також передбачає можливість укладення додаткових угод стосовно конкретних видів діяльності США по наданню допомоги (Стаття V).

На підставі цієї статті було укладено Угоду між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки про допомогу у галузі правоохоронної діяльності та кримінальної юстиції від 13.03.2015.

Зокрема, пунктом 1 розділу II угоди від 13.03.2015 передбачено, що у рамках програми реформування правоохоронних органів та підвищення ефективності службової діяльності Уряд США працюватиме спільно з Урядом України над забезпеченням підтримки реформ і зміцнення потенціалу правоохоронних органів.

Проекти у цій галузі спрямовуватимуться на сприяння реалізації важливих реформ в правоохоронній галузі й зміцнення потенціалу органів внутрішніх справ, охорони кордону та інших правоохоронних органів з метою захисту і служіння народу України. Допомога у галузі правоохоронної діяльності реалізуватиметься у формі конкретних проектів та заходів, які розроблятимуться та узгоджуватимуться відділом з правоохоронних питань Посольства США в Україні, що виступатиме в якості донора, та відповідними міністерствами, відомствами та (або) організаціями в Україні, визначеними в якості бенефіціарів та (або) реципієнтів допомоги за кожним конкретним проектом.

В рамках Угоди від 13.03.2015 секретаріатом Кабінету Міністрів України зареєстровано проект міжнародної технічної допомоги «Підтримка реформи сектору кримінальної юстиції в Україні», в межах якого розпочалася взаємодія відділу з правоохоронних питань Посольства США в Україні та Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).

З метою реалізації сприяння реформі системи органів прокуратури в Україні між відділом з правоохоронних питань Посольства США, як донором та виконавцем, Міжнародною організацією права розвитку (IDLО) та Офісом Генерального прокурора у лютому 2020 році укладено план спільних дій щодо реалізації проекту міжнародної технічної допомоги «Підтримка реформи сектору кримінальної юстиції в Україні», яким, зокрема, передбачена координація та сприяння у номінуванні незалежних експертів для участі в кадрових та інших комісіях Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до п. 19 Порядку №233, перелік і склад комісій затверджується наказами Генерального прокурора. У разі необхідності, перелік і склад комісій може бути змінений Генеральним прокурором, у тому числі на підставі заяви члена комісії про вихід з її складу.

Згідно з наказом Генерального прокурора від 04.06.2020 №266 «Про проведення добору на зайняття вакантної посади прокурора в Офісі Генерального прокурора» розпочато з 9 червня 2020 року проведення добору на зайняття вакантної посади прокурора в Офісі Генерального прокурора.

За результатами проходження добору рішенням другої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора від 29.09.2020 №2 констатовано неуспішне проходження добору (співбесіди) ОСОБА_1 .

Вказане рішення ОСОБА_1 оскаржено до суду. Водночас добір, у якому брав участь позивач та який проводився на підставі наказу Генерального прокурора від 16.01.2020 №30 за процедурою, визначеною розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ, наразі завершено, у зв`язку з чим наказом Генерального прокурора від 30.04.2021 №136 наказ Генерального прокурора від 10.01.2020 №14 «Про створення другої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора» визнано таким, що втратив чинність. Отже, комісія з добору припинила свою діяльність.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 у справі №520/15316/2020, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2022, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, скасовано рішення другої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора від 29.09.2020 №2. Зобов`язано другу кадрову комісію з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора за результатами співбесіди з ОСОБА_1 прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 змінено спосіб і порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 в частині зобов`язання другої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора за результатами співбесіди з кандидатом на зайняття вакантної посади прокурора в Офісі Генерального прокурора прийняти відповідне рішення з врахуванням З висновків суду, встановивши новий спосіб і порядок виконання рішення суду, а саме зобов`язати Офіс Генерального прокурора створити кадрову комісію для проведення співбесіди в рамках добору кандидатів на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора.

З метою виконання вищевказаних судових рішень Офіс Генерального прокурора листом від 07.03.2023 звернувся до Посольства Сполучених Штатів Америки в Україні з проханням делегувати трьох кандидатів для включення до складу кадрової комісії з добору на зайняття вакантної посади прокурора в Офісі Генерального прокурора.

Зазначений лист, адресований саме Посольству США, підписано начальником Департаменту кримінальної політики та захисту інвестицій Бонюком О.П. відповідно до положень п. 7.36 Регламенту Офісу Генерального прокурора, затвердженого наказом Генерального прокурора від 22.10.2022 №35 (далі - Регламент), яким передбачено, що керівниками самостійних структурних підрозділів та їх заступниками підписуються листи та інші документи, адресовані Кабінету Міністрів України, центральним органам виконавчої влади і правоохоронним органам, установам, відомствам та організаціям без зазначення посадової особи адресата.

Крім того, відповідно до Положення про Департамент кримінальної політики та захисту інвестицій Офісу Генерального прокурора, затвердженого наказом Генерального прокурора від 20.02.2023 №55, саме на вказаний Департамент покладено завдання із організації проведення заходів із питань реформування органів прокуратури.

Щодо твердження позивача про порушення вимог пп. пп. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про прокуратуру», пп. пп. 7, 8 п. 22 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ, абз. 2 п. 19 Порядку №233 внаслідок підписання згаданого листа начальником Департаменту Офісу Генерального прокурора, а не самим Генеральним прокурором, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до зазначених норм Закону України «Про прокуратуру» Генеральний прокурор:

1) представляє прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями, а також прокуратурами інших держав та міжнародними організаціями;

2) організовує діяльність органів прокуратури України, у тому числі визначає межі повноважень Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур у частині виконання конституційних функцій;

5) призначає на посади та звільняє з посад прокурорів Офісу Генерального прокурора у випадках та порядку, встановлених цим Законом;

7) затверджує акти з питань щодо внутрішньої організації діяльності органів прокуратури, у тому числі щодо електронного документообігу.

З наведених приписів Закону вбачається, що Генеральний прокурор, зокрема, організовує діяльність органів прокуратури України, відповідно пп. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про прокуратуру», затверджує акти з питань щодо внутрішньої організації діяльності органів прокуратури, згідно пп. 7 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про прокуратуру».

Як зазначалося вище, Генеральним прокурором затверджено Регламент Офісу Генерального прокурора, який є актом, що регулює основні процедурні питання організації та порядку роботи Офісу Генерального прокурора, та яким прямо передбачено, що керівниками самостійних структурних підрозділів (до числа яких належать начальники Департаментів), їх заступниками підписуються, зокрема, листи та інші документи, адресовані Кабінету Міністрів України, центральним органам виконавчої влади і правоохоронним органам, установам, відомствам та організаціям без зазначення посадової особи - адресата.

Таким чином, начальником Департаменту кримінальної політики та захисту інвестицій зазначеного листа підписано у відповідності до наведених вимог Регламенту, який регулює основні процедурні питання організації та порядку роботи Офісу Генерального прокурора, що кореспондується з приписами пп. пп. 2, 7 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про прокуратуру», та з метою виконання судових рішень, у тому числі, у справі за позовом ОСОБА_1 .

При цьому слід зазначити, що ОСОБА_1 застосовано обмежувальне тлумачення пп. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про прокуратуру», яким передбачено, що Генеральний прокурор представляє прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями, а також прокуратурами інших держав та міжнародними організаціями.

Позивач дійшов помилкового висновку про те, що термін «представляє прокуратуру у зносинах» у наведеній нормі Закону дорівнює повноваженням щодо підписання листів, адресованих органам державної влади, іншими державними органами тощо.

Водночас чинні норми законодавства, як загального застосування (Закони України «Про звернення громадян», «Про доступ до публічної інформації»), так і внутрішні розпорядчі документи органів прокуратури (зокрема, Регламент Офісу Генерального прокурора) засвідчують той факт, що листи, адресовані як фізичним, так і юридичним особам, вправі підписувати не лише керівник.

Крім того, пп. 5 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про прокуратуру», на який посилається позивач, стосується повноважень Генерального прокурора щодо призначення на посади та звільнення з посад прокурорів Офісу Генерального прокурора, а пп. пп. 7, 8 п. 22 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX передбачають створення в Офісі Генерального прокурора, в обласних прокуратурах відповідних кадрових комісій, у тому числі, зі здійснення добору на посади прокурорів, та повноваження Генерального прокурора щодо визначення переліку, складу і порядку роботи кадрових комісій Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, у тому числі, зі здійснення добору на посади прокурорів.

У той же час, абз. 2 п. 19 Порядку №233 передбачено звернення Генерального прокурора до міжнародних неурядових організацій, проектів міжнародної технічної допомоги, дипломатичних місій про делегування кандидата виключно у випадку необхідності зміни члена комісії, делегованого до її складу.

Таким чином, наведені норми законодавства, на які посилається ОСОБА_1 , не регулюють правовідносин, пов`язаних зі зверненням Офісу Генерального прокурора до дипломатичної установи іншої країни з проханням делегувати трьох кандидатів для включення до складу кадрової комісії з добору на зайняття вакантної посади прокурора в Офісі Генерального прокурора, а тому не можуть застосуватися до спірних правовідносин.

З огляду на викладене, дії начальника Департаменту кримінальної політики та захисту інвестицій Офісу Генерального прокурора Бонюка О.П. у вигляді звернення у листі від 07.03.2023 №06/2/2-141вих-23 до дипломатичної установи - Посольства Сполучених Штатів Америки в Україні, про делегування осіб у конкурсну кадрову комісію з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора, є правомірними, а доводи позовної заяви - безпідставними та необґрунтованими.

Крім того суд зазначає, що оскаржувані дії начальника Департаменту кримінальної політики та захисту інвестицій Офісу Генерального прокурора Бонюка О.П. жодним чином не порушують інтересів, прав та свобод ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення зокрема про: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Таким чином, судовий захист прав, свобод або інтересів шляхом повного чи часткового задоволення адміністративного позову, можливий у відношенні будь-якої особи, права, свободи або інтереси якої порушено з боку суб`єкта владних повноважень.

Згідно з п. 8 ст. 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Системний аналіз зазначених положень статей Конституції України, КАС України, свідчать, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод та інтересів особи у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Зазначені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

Наведене засвідчує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або що мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Таким чином, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення прав, свобод чи інтересів позивач має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Зазначену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №826/8803/15, від 10.09.2018 №820/4285/17, від 11.09.2018 у справі №826/17/16, від 07.11.2019 у справі №826/1647/16.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В позовній заяві ОСОБА_1 не наведено жодного доводу про те, яким чином дії начальника Департаменту кримінальної політики та захисту інвестицій Офісу Генерального прокурора щодо направлення листа до Посольства США в Україні з проханням делегувати трьох осіб до складу кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора, не надано відповідних доказів.

За таких обставин, враховуючи, що діями відповідача будь-яких прав, інтересів чи свобод ОСОБА_1 не порушено, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Начальника Департаменту кримінальної політики та захисту інвестицій Офісу Генерального прокурора - Бонюка Олексія (вул. Різницька, буд. 13/15, м. Київ, 01011), третя особа - Офіс Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ) про визнання дій протиправними - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов