Справа № 480/6070/23
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2023-08-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2023 року Справа № 480/6070/23

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6070/23

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Сумського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, в якій просить:

1. Визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Сумській області щодо відмови у прийнятті декларації ОСОБА_1 від 16.05.2023 про відмову від громадянства російської федерації.

2. Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Сумській області прийняти декларацію ОСОБА_1 від 16.05.2023 про відмову від громадянства російської федерації.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її батькам в 2011 - 2012 роках було припинено громадянство України, у зв`язку з чим було припинено і її громадянство України як їх (на той час) неповнолітньої дитини.

Відповідно до п. 4 ст. 6 Закону України "Про громадянство України" громадянство України набувається внаслідок поновлення у громадянстві. Порядок поновлення у громадянстві України врегульований статтею 10 Закону про громадянство.

На підставі вказаних норм позивачці було поновлено громадянство України, про що Управлінням Державної міграційної служби України в Сумській області видане тимчасове посвідчення громадянина України № НОМЕР_1 зі строком дії з 29.11.2021 до 16.11.2023.

З метою припинення іноземного громадянства позивачкою отримана довідка податкового органу рф про відсутність невиконаних зобов`язань зі сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів в рф станом на 30.11.2021.

Потім, до генерального консульства рф в Харкові 09.12.2021 була подана заява про вихід з громадянства рф, яка зареєстрована за № 271056389, проте на протязі півтора року після подання заяви до генерального консульства рф в Харкові про вихід з громадянства цієї країни, позивачка не отримала ні документа про припинення громадянства, ні відмови в наданні такого документа, ні взагалі будь-якої іншої відповіді з приводу поданої заяви про вихід з громадянства рф.

Крім цього, з метою отримання документа про припинення громадянства рф позивачка також зверталась до її консульських установ в Польщі, Німеччині, Нідерландах та Словаччині. За результатами таких звернень документа про припинення громадянства рф не отримала.

У зв`язку з цим 09.05.2023 позивачка звернулась до УДМС у Сумській області щодо роз`яснення її подальших дій для завершення процедури набуття громадянства України.

Розглянувши вказане звернення, листом від 12.05.2023 № 5901.3.1- 3452/59.1-23 УДМС у Сумській області повідомило, що для оформлення довідки про реєстрацію особи громадянином України, яка стане підставою для оформлення паспорту громадянина України, необхідно подати до територіального підрозділу ДМС за місцем реєстрації документ про припинення громадянства рф.

Проте, такого документу, з незалежних від позивачки причин, вона не має можливості подати, оскільки нею вжито всі залежні від неї заходи, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 20.06.2023 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що 20.08.2021 ОСОБА_1 звернулась до Сумського МВ УДМС у Сумській області із заявою про поновлення у громадянстві України в порядку ст. 10 Закону України "Про громадянство" і взяла на себе зобов`язання щодо виходу з громадянства рф. 09.05.2023 ОСОБА_1 звернулась до УДМС у Сумській області з заявою про роз`яснення норм діючого законодавства. 12.05.2023 УДМС у Сумській області листом № 5901.3.1-3452/59.1-23 позивачу надано письмову відповідь. 16.05.2023 позивачка звернулась до УДМС у Сумській області з заявою, в якій просила прийняти УДМС у Сумській області її Декларацію про відмову від іноземного громадянства. 06.06.2023 УДМС у Сумській області листом № 5901.3.1-3933/59.1-23 позивачу надано письмову відповідь.

Відповідач зазначив, що 29.11.2021 УДМС у Сумській області прийнято рішення про оформлення тимчасового посвідчення громадянина України гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відтак, з 20.08.2021 по 20.08.2023 у позивача виник правовий обов`язок щодо виходу з іноземного громадянства і подання відповідних доказів до органів ДМС України.

З аналізу положень статті 10 Закону України "Про громадянство України", вбачається, що право на подачу декларації про відмову від іноземного громадянства мають іноземці, які відповідають двом головним критеріям:

1) іноземець, який має усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства);

2) наявності незалежних від іноземного громадянина причин не отримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства).

В той же час, листом Міністерства закордонних справ України від 13.10.2022 припинено дію міжнародного договору про встановлення дипломатичних відносин між Україною і російською федерацією.

У зв`язку з викладеним, та в силу вимог наведених нормативно-правових актів на момент звернення позивача і на даний час УДМС у Сумській області не має законодавчо визначеної процедури перевірки відповідності відповідача вимогам частини 4 статті 10 Закону України "Про громадянство України" і тому позивача поінформовано про відсутність правових підстав для завершення процедури поновлення у громадянстві України.

Таким чином, відповідач вважає, що дії працівників УДМС у Сумській області стосовно неможливості завершення процедури поновлення у громадянстві України законними і такими, що відповідають вимогам частини 2 статті 19 Конституції України, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 34-36).

У відповіді на відзив позивачка не погодилась з позицією відповідача з аналогічних підстав, викладених у позовній заяві, та просить позовні вимоги задовольнити (а.с. 53-56)

Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до довідки №6111-532/1-1562 від 23.12.2011 про припинення громадянства України, виданої посольством України в російській федерації, підтверджується, що громадянство України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , припинено відповідно до Указу Президента України про вихід з громадянства України від 09.12.2011 р. № 1114/2011 року, разом з ним припинено громадянство України його неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 УДМС у Сумській області видано тимчасове посвідчення громадянина України № НОМЕР_1 з терміном дії з 29.11.2021 по 16.11.2023 (а.с. 12).

Крім цього, у генеральному консульстві російської федерації в Харкові видана довідка про те, що 09.12.2021 заява ОСОБА_1 про вихід з громадянства російської федерації прийнята до розгляду та зареєстрована під № 271056389 (а.с. 13).

09.05.2023 позивачка звернулась до відповідача із заявою, в якій просила роз`яснити алгоритм подальших дій щодо завершення процедури отримання громадянства України (а.с. 22).

Листом № 5901.3.1-3452/59.1-23 від 12.05.2023 УДМС в Сумській області роз`яснено, що заявниця має подати до територіального підрозділу ДМС за місцем реєстрації документ про припинення громадянства російської федерації (а.с. 23).

16.05.2023 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства та видати відповідну довідку, а також видати їй паспорт громадянина України (а.с. 24-25).

Листом УДМС в Сумській області від 06.06.2023 повідомлено, що вичерпну відповідь надано заявнику листом від 12.05.2023 № 5901.3.1-3452/59.1-23, а тому не вбачає підстав для завершення процедури поновлення у громадянстві України (а.с. 28-29).

Не погодившись з відмовою, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про громадянство України» № 2235-III від 18.01.2001 року (далі- Закон № 2235-III), особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України, особа, яка народилася на території України від осіб без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, є громадянином України, особа, яка народилася за межами України від осіб без громадянства, які постійно на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства іншої держави, є громадянином України, особа, яка народилася на території України від іноземців, які на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства жодного з батьків, є громадянином України, особа, яка народилася на території України, одному з батьків якої надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, і не набула за народженням громадянства жодного з батьків або набула за народженням громадянство того з батьків, якому надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, є громадянином України, особа, яка народилася на території України від іноземця і особи без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства того з батьків, який є іноземцем, є громадянином України, новонароджена дитина, знайдена на території України, обоє з батьків якої невідомі (знайда), є громадянином України, особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження мають право на набуття громадянства України за народженням.

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається:

особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства;

іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство (підданство) усіх цих держав.

Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави.

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Згідно з п. 53 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215 (далі - Порядок №215) визначено, що для оформлення поновлення у громадянстві України особа, яка після припинення громадянства України набула іноземне громадянство (підданство) або іноземні громадянства (підданства), повернулася в Україну на постійне проживання (частина друга статті 10 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 52 цього Порядку, а також:

а) копію документа, який підтверджує постійне проживання особи на території України;

б) один із таких документів:

- зобов`язання припинити іноземне громадянство. Іноземець, який перебуває у громадянстві (підданстві) кількох держав, подає зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від громадян (підданих) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

- декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця в Україні чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні;

- декларацію про відмову особи, яка є громадянином Російської Федерації і зазнала переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує переслідування через політичні переконання (довідка Міністерства закордонних справ України, дипломатичного представництва чи консульської установи України, видана в установленому Кабінетом Міністрів України порядку), - для іноземців, які є громадянами Російської Федерації та зазнали переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності;

- заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України.

Так, судом встановлено, що позивач 20.08.2021 взяла на себе зобов`язання припинити іноземне громадянство російської федерації протягом двох років з моменту набуття нею громадянства України.

Вимогами абз. 12 ст. 1 Закону №2235 передбачено, що зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Таким чином, саме на позивача покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати документ про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту набуття громадянства.

Згідно з абз. 16 Закону №2235, декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Відтак, особа, яка набула громадянство України, має подати декларацію про відмову від іноземного громадянства. У разі подачі такої декларації документ про вихід із іноземного громадянства не вимагається, а на особу покладається обов`язок повернути національний паспортний документ до уповноваженого органу іноземної держави та не користуватися правами громадянина вказаної держави і не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством для громадян цієї держави.

Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Судом також враховано, що вказані чинні норми законодавства України покладають на особу обов`язок подати документ, виданий уповноваженим органом відповідної держави про зобов`язання припинити іноземне громадянство, протягом двох років з моменту реєстрації її громадянином України, а у разі неможливості отримання такого документа - подати декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Згідно з підпунктом 54 пункту 4 Положення про Міністерство закордонних справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 № 281, Міністерство закордонних справ України відповідно до покладених на нього завдань забезпечує взаємодію з дипломатичними представництвами, консульськими установами іноземних держав, представництвами міжнародних організацій в Україні, а також дипломатичним корпусом, акредитованим в Україні. За інформацією посольства російської федерації в Україні, розмір консульського збору за припинення громадянства російської федерації на момент набуття заявником громадянства України становив 1820 грн, що не перевищувало половину мінімальної заробітної плати на момент набуття громадянства України.

Незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства), в розумінні пункту 1 статті 1 Закону № 2235-III, є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Відтак, обов`язковою передумовою для визнання причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства незалежною від особи, є факт звернення/прийняття клопотання такої особи уповноваженим органом держави її громадянства, в даному випадку російської федерації.

Особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом № 2235-III порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства (якщо така не була подана раніше) їм замість тимчасових посвідчень громадянина України, залежно від місця проживання, видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон (пункти 117-119 Порядку).

Тобто, позивач зобов`язана подати документ про припинення російського громадянства.

Як встановлено судом, позивачем долучена довідка посольства російської федерації в Україні від 09.12.2021 про те, що заява ОСОБА_1 про вихід з громадянства російської федерації прийнята на розгляд згідно законодавства російської федерації і зареєстрована під №271056389. Консульський збір у розмір 1820,00 грн сплачено (а.с.13).

З урахуванням наведеного суд приходить висновку, що позивачем вчинялися необхідні дії задля припинення громадянства російської федерації (звернення до відповідних органів рф, не отримання відповіді), однак такі не призводять до певних правових результатів з незалежних від позивача причин.

Отож, в такому випадку законодавство передбачає можливість подання декларації про вихід з громадянства російської федерації.

Згідно частини 21 статті 9 Закону №2235 особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яких визнано біженцями або яким надано притулок в Україні.

Відповідно з частиною першою статті 1 Закону № 2235-III, декларацією про відмову від іноземного громадянства є документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Судом також враховано, що ОСОБА_1 у декларації від 16.05.2023 взяла на себе зобов`язання повернути паспорт громадянина російської федерації до уповноважених органів цієї держави, не користуватися правами громадянина російської федерації та не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством для громадян цієї держави (а.с.26).

Як встановлено судом, позивачем здійснювалися неодноразові звернення до консульських установ російської федерації щодо припинення громадянства, підтверджено відсутність заборгованості зі сплати податків російської федерації, прийняття (реєстрацію) зави про вихід з громадянства російської федерації, сплату консульського збору та взяття зобов`язання повернути національний документ громадянства російської федерації.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що подання декларації про відмову від іноземного громадянства, у зв`язку з неможливістю отримати документ про припинення громадянства з незалежних від позивача причин є обґрунтованою, а відмова УДМС в Сумській області у прийнятті такої декларації неправомірною.

Положеннями частини 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

При цьому, згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що подання декларації про відмову від іноземного громадянства, у зв`язку з неможливістю отримати документ про припинення громадянства з незалежних від позивача причин є обґрунтованою, а відмова УДМС в Сумській області у прийнятті такої декларації неправомірною.

Водночас, для належного захисту та відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути декларацію від 16.05.2023 про відмову ОСОБА_1 від громадянства російської федерації з урахуванням висновків суду у цій справі.

За таких обставин, заявлені позивачем позовні вимоги є частково обґрунтованими, тому адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволення позовних вимог.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений при подачі позову до суду (а.с. 6).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Сумській області щодо відмови у прийнятті декларації ОСОБА_1 від 16.05.2023 про відмову від громадянства російської федерації.

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Сумській області (, вул. Герасима Кондратьєва, 27, м. Суми, 40000) повторно розглянути декларацію ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 16.05.2023 про відмову від громадянства російської федерації, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні інших позовних вимог -відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Сумській області декларацію (, вул. Герасима Кондратьєва, 27, м. Суми, 40000) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук