Справа № 620/3242/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2023-08-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3242/19 Головуючий у І інстанції - Клопот С.Л.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
УХВАЛА

24 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Кузьменка В.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Височанській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Чернігівської обласної прокуратури про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційними скаргами Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора Рябошапки Р.Г. від 22.10.2019 № 454к про звільнення ОСОБА_1 з посади Першого заступника прокурора Чернігівської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді Першого заступника прокурора Чернігівської області або на рівнозначній посаді в Чернігівській обласній прокуратурі з 23.10.2019;

- стягнути з Чернігівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.10.2019 по день винесення судом рішення у цій справі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірний наказ прийнято з порушенням норм чинного законодавства, а тому він підлягає скасуванню.

Крім того, Позивач зазначав, що в період подання заяви про намір пройти атестацію і переведення на роботу до Офісу Генерального прокурора, обласної або окружної прокуратури, він перебував за межами кордону України, у зв`язку з чим з незалежних від нього причин він був позбавлений права на проходження атестації.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора Рябошапки Р.Г. від 22.10.2019 № 454к про звільнення ОСОБА_1 з посади Першого заступника прокурора Чернігівської області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді Першого заступника прокурора Чернігівської області з 23.10.2019.

Стягнуто з Чернігівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.10.2019 по день винесення судом рішення у сумі 1 807 922 грн. 10 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Офіс Генерального прокурора, Чернігівська обласна прокуратура подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2023 року апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури - задоволено.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено.

На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від Чернігівської обласної прокуратури надійшло клопотання в якому вона просить ухвалити додаткове судове рішення, яким вирішити питання про судові витрати.

Розглянувши подане клопотання колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» № 7 від 20.05.2013 року, додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем - Чернігівською обласною прокуратурою за подання апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 15560,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 32 від 13 січня 2023 року (т. 2, а.с. 37).

Питання розподілу судових витрат врегульовано положеннями статті 139 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Частино 5 статті 139 КАС України визначено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 6 статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє зробити висновок, що загальне правило розподілу судових витрат полягає в тому, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При цьому, Відповідачу - суб`єкту владних повноважень, можуть компенсуватись лише документально підтвердженні витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз, оскільки суб`єкт владних повноважень повинен нести усі ризики, пов`язані з прийняттям ним рішень, вчиненням дій чи допущенням бездіяльності, у тому числі необхідність відстоювати правомірність своєї поведінки в адміністративному суді. Такі обмеження у можливостях суб`єктів владних повноважень свідчать про загальну спрямованість адміністративного судочинства на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у спірних відносинах із владою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верхового Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 161/14389/16-а, від 15 серпня 2019 року у справі № 666/754/16-а, від 24 квітня 2020 року у справі № 814/970/16.

Враховуючи те, що Відповідачем згідно платіжного доручення № 32 від 16 січня 2023 року було сплачено 15560,10 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, проте інших витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз ним не здійснювалось, то колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення, шляхом стягнення на користь Відповідача судового збору сплаченого ним за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 139, 241, 242, 243, 248, 252, 321, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання Чернігівської обласної прокуратури про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: В.В. Кузьменко

О.М. Оксененко

Повний текст складено 24.08.2023 року.