Справа № 643/20476/21
Суддя: Кавацюк В. І.
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/466/91/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» серпня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Кавацюка В.І.

при секретарі Хомляк О.П.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач Державна митна служба України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,

у с т а н о в и в :

22 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся у Московський районний суд м.Харкова з адміністративним позовом до Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил.

Як на підставу своїх вимог зіслався на наступне.

11 листопада 2021 року в.о. заступника начальника Харківської митниці Мороз Р.С. виніс стосовно нього, ОСОБА_1 , постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 485 Митного кодексу України. Зазначає, що зазначена постанова винесена з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

08.09.2021 р. о 17год 40хв. ним, ОСОБА_1 , особисто було подано митну декларацію UA807170.2021.058698, яку розглядав Головний державний інспектор митного поста «Харків-товарний» Головач Владислав Миколайович, який зателефонував йому, позивачу, і сказав, щоб він додав до декларації підтвердження року, а саме скріншот інформації з сайту https://www.ahelp.ua/ за його VIN номером( НОМЕР_1 ). Потім вони пішли на огляд автомобіля. Був зроблений акт огляду автомобіля (огляд повний), з відміткою, що опис та маркування автомобіля відповідають інформації, зазначеній у митній декларації. Після огляду, йому, позивачу, зробили відмову в прийнятті митної декларації, у зв`язку з тим, що він не зазначив в графі 34 відомості про країну походження та в графах 35, 38 вагових характеристик. ОСОБА_2 сказав йому, що вже пізно і сьогодні він вже не встигне розглянути нову декларацію у якій буде вказана країна походження та вага автомобіля, тому краще подати її наступного дня. Він, позивач, так і зробив, 09.09.2021р. подав митну декларацію номер UA807170/2021/058896, яку розглядав митник ОСОБА_3 . Він зателефонував йому з особистого телефону та сказав, щоб він, позивач, подзвонив йому у месенджері Telegram. Під час розмови у месенджері ОСОБА_3 казав, що він може посприяти швидкій перевірці митної декларації, якщо вони домовляться, як він, позивач, зрозумів, той натякав на хабаря. Він, позивач, відповів, що в нього все добре з документами, він зробив правки, які були вказані у картці відмови і його не цікавлять ніякі домовленості. Через годину йому, позивачу, зателефонував ОСОБА_3 та повідомив, що на нього, позивача, було складено 2 протоколи і він має з`явитися на митний пост для їх одержання. Він, позивач, приїхав на митний пост о 13:00 годині, його попросили почекати, поки заповнять документи. Чекав він 5 годин, після чого його, позивача, відправили додому, сказавши, що вже пізно. Декларацію він подав 09.09.2021р, відмову по цій декларації він отримав 13.09.2021р, а протокол про порушення митних правил №0495/80700//М був складений 15.09.2021р, що є порушенням ст.254 КУпАП. Також згідно ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення. У протоколі №0495/80700/21 зазначено, що правопорушення відбулося 09.09.2021р. коли він подав митну декларацію, а постанову він отримав поштою 19.11.2021р, бо коли він прийшов у зазначений у протоколі час на розгляд його справи, виявилось що там не було людини, яка повинна розглядати його справу і його відправили додому, сказавши, що надішлють листа.

Зазначає, що йому жодного разу не роз`яснили його права, відносились погано, жартували між собою скільки часу вони його тримають на митному посту та коли наказували підписувати незрозумілі йому документи, не надавали можливості зв`язатися з юристом навіть по телефону.

Зазначення ним невірного року авто не було спрямовано на зменшення розміру митних платежів. Він, позивач, керувався наявною в нього інформацією, такою як: відмітка у техпаспорті про першу реєстрацію, вказаний рік авто у купчій та у автосалоні і рекомендацією митника ОСОБА_2 про те, що він має додати скріншот інформації з сайту https://www.ahelp.ua/ за його VIN номером. Зазначає, що 06.09.2021р він подавав митну декларацію UA807170/2021/057851, яку прийняв ОСОБА_3 , це була така сама декларація, яку він подавав 08.09.2021р. і її прийняли.

Конституційний Суд України у пунктах 4, 4.1, 4.2 рішення N 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року вказав на розповсюдження ряду презумпцій та правових гарантій на усі види юридичної відповідальності, у тому числі й на адміністративну відповідальність. Зокрема, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обвинувачення не підтверджене належними та допустимим доказами взагалі має бути визнано таким, що ґрунтується на припущеннях, єдиним джерелом інформації про вік авто у протоколі та постанові є ресурс www.exist.ua. Він, позивач, зв`язувався з цим ресурсом і вони не можуть сказати що їх інформація є повністю достовірна. Митники між собою не можуть домовитися який рік у авто та який ресурс є правильний, а який ні. Митниця стверджує, що він, позивач, намагався зменшити податки, але якщо він справді мав це на меті, то чому у протоколі не вказано середня вартість купівлі аналогічного авто та вартість його розмитнення. А відтак, постанова, винесена щодо нього відповідачем є незаконною та не відповідає обставинам справи.

З огляду на такі обставини, просить ухвалити рішення, яким скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0495/80700/21, яка винесена в.о.заступника начальника Харківської митниці Мороз Р.С. 11 листопада 2021 року, про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності та накладення на адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 7 965,48 грн. (сім тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять гривень сорок вісім копійок) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 Митного кодексу України, та провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2021 року вищевказану позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м.Харкова.

11 квітня 2023 року відповідно до ухвали судді Київського районного суду м.Харкова від 16 березня 2023 року вищевказані матеріали справи надійшли на розгляд Шевченківському районному суду м.Львова.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 квітня 2023 року справу передану для розгляду судді Шевченківського районного суду м. Львова Кавацюку В.І.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Кавацюка В.І. від 12 квітня 2023 року вказані матеріали адміністративної справи прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання, яке було призначене на 04 серпня 2023 року позивач ОСОБА_1 не з`явився та подав заяву з проханням розглядати справу без його участі.

Відповідач - представник Державної митної служби України в судові засідання, які призначались на 11 травня 2023 року о 11.15год, 22 червня 2023 року о 10.00год. та 04 серпня 2023 року о 12.00год. жодного разу не з`явився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку та не надіслав на адресу суду відзиву чи письмового заперечення на адміністративний позов.

У відповідності до положень ч.4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 04 серпня 2023 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постановою службової особи - виконуючого обов`язки заступника начальника Харківської митниці Державної митної служби України Мороз Р.С. від 11 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що складає 7 965,48грн. (сім тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять гривень сорок вісім копійок).

В цій постанові, зокрема, зазначено, що 09 вересня 2021 року до митного поста «Харків-товарний» Харківської митниці громадянином ОСОБА_1 для митного контролю та митного оформлення була подана електронна митна декларація в режимі «ІМ40ДЕ» №UA807170/2021/058896 на товар «Легковий автомобіль КІА, модель: RIO, ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_2 , робочий об`єм циліндрів двигуна: 1399см3, номер двигуна НОМЕР_3 , календарний рік виготовлення: 2010, модельний рік виготовлення: 2010, екологічний рівень: ЕВРО-4, колісна формула: 4Х2, тип двигуна: бензиновий, країна походження: KR, загальна кількість місць включаючи водія: 5, призначення: для перевезення людей по дорогах загального користування, заявленого за кодом згідно УКТЗЕД (ставка ввізного мита становить: пільгова 10%, повна 10%).

Одержувачем зазначеного за ЕМД товару є ОСОБА_1 . Згідно графи МД в якості підстави для митного оформлення, надані наступні документи: договір купівлі-продажу від 27.08.2021 б/н, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 11.06.2010, № НОМЕР_5 від 30.08.2021.

Під час здійснення митного оформлення за процедурою перевірки правильності нарахування митних платежів у графі 47 «Нарахування платежів» та графі «В» митної декларації «ІМ40ДЕ» №UA807170/2021/058896 заявлені відомості про нарахування митних платежів: серед іншого, акцизний податок 22126,23грн. та ПДВ 25789,47грн. При перевірці скан-копій документів, які подані декларантом разом з ЕМД, виникли сумніви щодо заявленого календарного року виготовлення транспортного засобу. Інформація стосовно року виготовлення транспортного засобу була перевірена і використана з інтернет-ресурсу www.exist.ua, де вбачається, що календарний рік виготовлення транспортного засобу за VIN-кодом № НОМЕР_1 2009 рік, а заявлений декларантом, рік виготовлення ТЗ 2010 рік.

Таким чином, за фактом виявлення іншого календарного року виготовлення товару вбачається заниження податкового зобов`язання на загальну суму 2 655,16грн., а саме: по сплаті акцизного податку 2 212,63грн. та ПДВ 442,53грн.

Згідно з ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Частиною 1 ст.257 Митного кодексу України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 Митного кодексу України митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом. декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою ст. 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений ст. 53 Митного кодексу України.

В силу вимог ч. 3 ст. 335 Митного кодексу України, разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; транспортні (перевізні) документи; комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до ст. 53 цього Кодексу.

Згідно ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 Митного кодексу України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Статтею 485 Митного кодексу України встановлено, що відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплату митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Судом встановлено, що підставою для винесення оскаржуваної постанови слугувало те, що згідно з митною декларацією календарний рік виготовлення автомобіля позивач вказав 2010, однак згідно інформації стосовно року виготовлення транспортного засобу, що була перевірена і використана з інтернет-ресурсу www.exist.ua, вбачається, що календарний рік виготовлення транспортного засобу 2009.

Згідно п. 8 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби України №1118 від 17 листопада 2005 року (далі - Правила), визначення року виготовлення транспортного засобу (далі - ТЗ) здійснюється на основі даних його виробника, що містяться в ідентифікаційному номері ТЗ. Міжнародною організацією стандартизації (ISO) запроваджено з 1976 року міжнародний стандарт ідентифікаційних позначень автомобіля - ISO 3779-1983, гармонізований з державним стандартом України ДСТУ 3525-97 обов`язкового застосування в Україні, які складаються з міжнародного коду виробника ТЗ (перші три символи), описової частини (подальші шість символів) і розпізнавальної частини (останні вісім символів), за яким визначається ідентифікаційний номер ТЗ. Ідентифікаційний номер індивідуальний для кожного ТЗ.

Стандартом ISO 3779-1983 для кодування модельних років виготовлення ТЗ рекомендовано використання 10-го символу в 17-значному ідентифікаційному номері та символів, наведених у табл. 4.4 додатка 4 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395.

Календарний і модельний роки виготовлення можуть також визначатися за розпізнавальною частиною ідентифікаційного номера (останні 8 знаків).

Більшість виробників транспортних засобів зазначають рік виготовлення 10-м символом у 17-значному ідентифікаційному номері. Разом з тим існують виробники транспортних засобів, що зазначають рік виготовлення знаком, розміщеним в іншому місці ідентифікаційного номера транспортного засобу. Деякі виробники формують ідентифікаційний номер транспортного засобу, у якому рік виготовлення взагалі не зазначається.

За рік виготовлення транспортного засобу приймається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік). Якщо календарну дату виготовлення транспортного засобу, який перебував у користуванні визначити за його ідентифікаційним номером неможливо, то за основу береться рік виготовлення, визначений за його ідентифікаційним номером, з урахуванням календарної дати першої реєстрації транспортного засобу.

Датою першої реєстрації транспортного засобу, який перебував у користуванні, є дата, зазначена у спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорт німецького зразка або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію).

У разі неможливості визначення року виготовлення транспортного засобу за ідентифікаційним номером роком виготовлення вважати рік, що значиться в реєстраційних і технічних документах на транспортного засобу.

Оскільки в автомобілі марки «KIA», моделі «RIO» в ідентифікаційному номері № НОМЕР_2 під десятим символом знаходиться буква «А», яка неоднозначно свідчить про рік виготовлення та суттєво відрізняється від року виготовлення, який вказаний у товаросупровідних документах на транспортний засіб, у зв`язку з чим визначити рік виготовлення транспортного засобу за вказаним номером неможливо, позивач при заповненні митної декларації керувався даними зазначеними в наданих продавцем вказаного автомобіля, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу відміткою в техпаспорті про першу реєстрацію, де вказаний рік 2010. Справжність перелічених вище документів чи достовірність зазначених у них відомостей відповідач під сумнів не ставить.

Отже, при заповнені митної декларації позивачем зазначено рік виготовлення транспортного засобу відповідно до встановленої Правилами норми, згідно з якою в разі неможливості визначення року виготовлення транспортного засобу за ідентифікаційним номером, роком виготовлення вважається рік, що значиться в реєстраційних і технічних документах на транспортний засіб.

Відтак, суд вважає, що на момент подання спірної митної декларації у позивача не було умислу на заявлення у ній неправдивих відомостей щодо року виготовлення транспортного засобу, митному органу було подано усі документи на підтвердження цього, які дозволяли його встановити. Тому, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст..485 МК України.

Правова позиція по даному питанню викладена у постанові Верховного Суду від14.05.2019 року (справа №334/1738/16-а, адміністративне провадження №к/9901/11461/18), за змістом якої зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченогост.485 МК України, обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносини (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

Враховуючи викладене, оскаржувана постанова про порушення митних правил підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України закриттю.

Відповідно до ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 454,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної митної служби України.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 10, 72, 73, 74, 75, 77, 229, 242, 243, 244, 245, 246, 286 КАС України, ст.ст. 266, 257, 458, 485, 531 МК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі порушення митних правил задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0495/80700/21, яка винесена в.о.заступника начальника Харківської митниці Мороз Р.С. 11 листопада 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 7 965,48 грн. (сім тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять гривень сорок вісім копійок) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 Митного кодексу України, та провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити закрити.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Рішення може бути повністю або частково оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів.

Суддя В. І. Кавацюк