Справа № 640/18043/18
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2023-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шишова О.О.,
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,
До Верховного Суду представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу в сумі 47 876 грн. 54 коп., які позивач поніс у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Представником Товариства заявлені до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката, а саме:
- аналіз існуючої судової практики в Україні з питань оскарження платниками податків висновків про нереальність господарських операцій та пошук судових рішень, що підтверджують аргументи та правильність позиції Клієнта;
- підготовка та подача відзиву на касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м.Києві від 07.05.2020 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020 р. та рішення Окружною адміністративного суду м. Києва від 08.07.2019 у справі N2640/18043718.
На підтвердження надано Рамковий договір № 21-АА/2020 від 19.06.2020 між Позивачем та Адвокатським об`єднанням «КПМГ Право Україна» про надання професійної правничої (правової) допомоги, Додаток 1, Додаток 2 до Рамкового договору та Завдання № 1 до Рамкового договору.
За умовами Розділу 2 Завдання № 1 до Рамкового договору № 21-АА/2020 результатами Послуг, які надаватимуться Клієнту КПМГ, будуть проекти процесуальних документів, участь в судових засіданнях, пояснення, надані шляхом надсилання емейлів.
Оплату за надання послуг було здійснено 17.09.2020.
Згідно з Випискою з рахунку Адвокатського об`єднання від 17.09.2020 №50 (Додаток № 8), Позивач сплатив на банківський рахунок Адвокатського об`єднання суму у розмірі 47 876,54 грн за послуги професійної правничої (правової) допомоги, надані згідно із Завданням № 1 до Рамкового договору № 21-АА/2020 про надання професійної правничої (правової) допомоги.
Від ГУ ДПС надійшли заперечення щодо заяви про стягнення понесених витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції, де відповідач просить відмовити у її задоволенні.
Відповідач просить при визначення суми відшкодування витрат на правничу допомогу врахувати критерії реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, оскільки вважає, що розмір гонорару, визначений позивачем та його адвокатом, є завищеним.
Вирішуючи подане клопотання ТОВ «Керуюча компанія «Автек Рент Сервіс» про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина сьома статті 139 КАС України).
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон №5076-VI) визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно до статті 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.
Згідно з частиною дев`ятою статті 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Як зазначалося Судом вище відповідачем подано заперечення щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу, заявлених позивачем до відшкодування.
Розглядаючи питання співмірності заявлених до стягнення судових витрат на правничу допомогу, Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми судових витрат, на відшкодування якої має право позивач, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Велика Палата у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на не співмірність витрат, доказів та обґрунтування не відповідності заявлених витрат цим критеріям.
Отже, у розумінні наведених положень КАС України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо вона вважає, що не було дотримано вимоги стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Як свідчить зміст заяви про розподіл судових витрат, вказані в ній витрати фактично стосувалися послуг пов`язаних з підготовкою відзиву на касаційну скаргу (аналіз касаційної скарги, аналіз судової практики, підготовка відзиву на касаційну скаргу).
адані адвокатами послуги, перелік яких наведено у пунктах 1 та 2, за своїм змістом є підготовкою відзиву на касаційну скаргу, відтак, фактично охоплюються послугами, вказаними у пункті 3.
Крім того, подання адвокатом Базі Я.О. позову у цій справі та адвокатом Антощук Л.П. відзиву на апеляційну скаргу відповідача до судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі свідчить про їхню обізнаність із законодавством, яким врегульовується вказане питання та судовою практикою, що, поза сумнівом, істотно впливає на обсяг надання ними послуг в межах складення відзиву на касаційну скаргу.
Таким чином підготовка відзиву на касаційну скаргу у цій справі не вимагала великого обсягу аналітичної й технічної роботи, - з огляду на що розмір таких витрат також підлягає зменшенню.
Отже, доводи Головного управління ДПС у м. Києві, викладені у запереченнях на заяву ТОВ «Керуюча компанія «Автек Рент Сервіс» щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, заявлених позивачем до відшкодування, зі складністю роботи пов`язаної із підготовкою відзиву на касаційну скаргу, її обсягом та часом, витраченим на виконання роботи, є обґрунтованими.
Ураховуючи вищевикладене та застосувавши принцип співмірності відповідно до статті 134 КАС України, а також фактичний об`єм виконаної роботи та її незначну складність, колегія судів касаційної інстанції вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок Головного управління ДПС у м.Києві області, у розмірі 1000,00 грн.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, суд
п о с т а н о в и в:
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.
Головуючий О.О. Шишов
Судді І.В. Дашутін