Справа № 440/8153/23
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2023-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/8153/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, третя особа: Головне управління Національної поліції в Полтавській області, Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області", в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність уповноважених осіб Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України щодо нездійснення дій стосовно надання ОСОБА_1 згідно поданого ним рапорту письмового направлення разом з іншими необхідними документами: медичною та службовою характеристикою, Актом про нещасний випадок щодо перенесеної травми 11.06.2017, яку ОСОБА_1 зазнав під час проходження служби в органах Національної поліції України та під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції, для проходження ВЛК та стовно здійснення в найкоротший законний строк з ним повного розрахунку по всіх видах грошового забезпечення, на які він мав та має право;

- визнати протиправною бездіяльність уповноважених осіб Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України щодо нездійснення дій стосовно надання повного обсягу відомостей згідно поданого до Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України Адвокатського запиту № 8-К/23 від 05.04.2023 та вжиття законних заходів реагування щодо недотримання строків його виконання;

- зобов`язати уповноважених осіб Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України видати ОСОБА_1 згідно його рапорту письмове направлення разом з іншими необхідними документами: медичною та службовою характеристикою, Актом про нещасний випадок щодо перенесеної травми 11.06.2017, яку ОСОБА_1 зазнав під час проходження служби в органах Національної поліції України та під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції, для проходження ВЛК в Державній установі "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області", що розташована за адресою: 36039, м. Полтава, вул. Петлюри, 64, а уповноважених осіб Головного управління Національної гвардії України та МВС України забезпечити його видачу.

Позов обґрунтований тим, що відповідач неправомірно не направив ОСОБА_1 на проходження ВЛК та не надав повний пакет документів на рапорт позивача, чим порушив права ОСОБА_1 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на безпідставність заявлених вимог.

Третьою особою - Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області надано до суду витребувані документи.

Відповідно до приписів статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач у позовній заяві зазначає, що 20.03.2023 за його участю та участю ОСОБА_2 відбулася розмова, у якій останній повідомив, що рапорт про направлення на ВЛК він не розглядав, оскільки направлення на ВЛК ніби-то повинна видавати Державна установа "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області".

20.03.2023 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку повторно направив до ВЧ НОМЕР_1 рапорт про необхідність отримання направлення на проходження ВЛК.

05.04.2023 до командування ВЧ НОМЕР_1 був надісланий адвокатський запит № 8-К/23 щодо необхідності отримання ОСОБА_1 письмового направлення на ВЛК, а також щодо необхідності отримання відомостей про здійснення (нездійснення) повного розрахунку з ОСОБА_1 на день його звільнення з військової служби, а також про інші види грошового забезпечення, на які він має право.

29.04.2023 до Полтавського зонального відділу ВСП Міністерства оборони України був надісланий адвокатський запит № 15-К/23 від 29.04.2023 щодо вжиття заходів реагування стосовно невиконання командуванням ВЧ НОМЕР_1 адвокатського запиту № 8- К/23 від 05.04.2023 в інтересах ОСОБА_1 . В подальшому від Полтавського зонального відділу ВСП Міністерства оборони України мною отримано лист №1720 від 10.05.2023.

11.05.2023 від уповноваженої особи ВЧ НОМЕР_1 отримано поштовий лист з наступними документами: листом ВЧ НОМЕР_1 № 6/52/12-1225 АЗ від 19.04.2023 щодо розгляду адвокатського запиту; фінансовою довідкою № 26 від 19.04.2023 щодо розміру виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 05.04.2023 по 28.02.2023; - фотокопією листа № К-15/22-1221 від 19.04.2023 щодо розгляду лише повторного рапорту Коваленка Р.В. від 20.03.2023, тобто без надання відповіді щодо розгляду його первинного рапорту, який подавався у лютому 2023 року.

03.06.2023 представником ОСОБА_1 на електронну адресу МВС України «» повторно спрямовано електронний адвокатський запит з додатками до нього, копії яких додаються до даного адміністративного позову.

05.06.2023 ОСОБА_1 , як колишній військовослужбовець, повторно звернувся до уповноважених осіб Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативнотериторіального об`єднання Національної гвардії України, Головного управління Національної гвардії України та МВС України із письмовими заявами щодо необхідності отримання ним письмового направлення на ВЛК.

08.06.2023 мною отримано лист ГУ НГ України МВС України № 27/13-Н-213-Ад від 23.05.2023 з рекомендаціями отримати запитувану згідно адвокатського запиту від 05.04.2023 № 8-К/23 у командування ВЧ НОМЕР_1 або, у разі необхідності, в уповноважених осіб Центрального територіального управління НГ України.

09.06.2023, враховуючи відомості № 27/13-Н-213-Ад від 23.05.2023, представником позивача спрямовано відповідне електронне звернення до Центрального територіального управління НГ України № 33-К/23-Е від 08.06.2023.

19.06.2023 отримано лист Управління взаємодії з НГ України МВС України № 745А3/44-688-2023 від 08.06.2023 який не вирішив по суті спірне питання.

Вважаю протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапортів ОСОБА_1 , позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну гвардію України» Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Нормами статті 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах, повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Капітан м/с ОСОБА_2 в своїх поясненнях зазначив наступне, що у лютому 2023 року до нього, разом із командиром 5-го стрілецького батальйону майором ОСОБА_3 звернувся військовослужбовець ОСОБА_1 з проханням направити його для проходження військово - лікарської комісії у зв`язку із погіршенням самопочуття. При цьому ОСОБА_2 зазначив, що жодних документів, які б могли підтвердити наявність погіршення стану здоров`я ним надано не було. Також в медичній документації 5-го стрілецького батальйону (а також інших підрозділів військової частини) не зафіксовано фактів звернення позивача зі скаргами на погіршення стану здоров`я.

Також позивач повідомив ОСОБА_2 , що його хвороба (остеохондроз та інші) є соматичними хворобами, які ним було отримано, що /до початку проходження військової служби за мобілізацією.

У зв`язку із тим, що хвороба позивача є соматичною йому не було надано направлення на ВЛК, оскільки соматичні хвороби не можуть бути предметом розгляду ВЛК.

Також, ОСОБА_2 повідомив, що на момент звернення до нього ОСОБА_1 до нього стан його здоров`я був задовільний.

В свою чергу, командир 5-го стрілецького батальйону майор ОСОБА_3 повідомив наступне.

У лютому 2023 року до нього звернувся військовослужбовець ОСОБА_1 та повідомив, що має наміри отримати направлення від військової частини для проходження ним ВЛК. Він, разом із ним звернувся до начальника медичної служби капітана м/с ОСОБА_2 . В його присутності ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 , що в нього погіршився стан здоров`я та він хоче пройти ВЛК. При цьому ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 що його захворювання є соматичним та набуте ще до моменту початку проходження військової служби по мобілізації.

Судом встановлено, що підрозділи Національної гвардії України є одним із структурних підрозділів МВС України, відтак у своїй діяльності, зокрема направлення та проходження військовослужбовцями НГУ військово - лікарської комісії керується Наказом МВС України від 03.04.2017 №285 "Про затвердження Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС".

Пунктом 1 глави 1 Положення сказано, що воно визначає порядок проведення лікарської, військово-лікарської та лікарсько-льотної експертиз медичними (військово-лікарськими) комісіями (далі - М(ВЛ)К), утвореними в закладах охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України.

Пунктом 2 частини 2 глави 1 Положення вказано, що одним із завдань ВЛК є визначення - за станом здоров`я та фізичного розвитку придатності кандидатів на військову службу за контрактом, у військовому резерві, кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах Національної гвардії України (далі - ВВНЗ), ступеня придатності військовослужбовців Національної гвардії України (далі - НГУ) до подальшого проходження військової служби.

Пунктом 3 частини 2 глави 1 Положення вказано, що одним із завдань ВЛК є визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв) поліцейських, військовослужбовців НГУ, колишніх поліцейських, колишніх військовослужбовців НГУ, а також колишніх осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - колишні особи рядового і начальницького складу).

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 , разом із своїм представником адвокатом Новосядлим А.В. неодноразово посилаються на норми законодавства, зокрема на Наказ Міністра Оборони України від 14 серпня 2008 року №402 "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України".

Пунктом 1.2 цього Положення вказано медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами І - II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України).

З огляду на це суд зазначає, що норми наказу МОУ №402 можуть бути застосовані лише до військовослужбовців Збройних Сил України, а не військовослужбовців НАЦІОНАЛЬНОЇ ГВАРДІЇ УКРАЇНИ.

Таким чином, усі наведені аргументи, які містять в собі посилання на наказ МОУ №402 не можуть бути взяті судом до уваги в рамках даного судового спору.

Виходячи з аналізу тексту позовної заяви, вбачається, що усі захворювання, які позивач отримав та безпосередньо описує в своїй позовній заяві ним було отримано під час проходження служби в органах Національної поліції України у період з 07.11.2015 по 30.09.2019 під час виконання ним службових обов`язків покладених на Національну Поліцію України.

Також виходячи з позову вбачається, що усі медичні документи, які було отримано позивачем в період 2022 - 2023 років стосувались звернень з хворобою, яка була отримана ним в період проходження служби в Поліції.

Зважаючи на це причинний зв`язок щодо погіршення стану здоров`я позивача під час проходження ним служби встановити буде неможливо оскільки він ні травм ні захворювань за період проходження служби не отримував.

Таким чином, суд зазначає, що позивачу було б більш доцільно звернутись за направленням для проходження ВЛК до органів Національної поліції, оскільки захворювання позивачем було отримано під час проходження служби в органах Національної поліції відтак і ними повинно було бути проведено службове розслідування за вказаним фактом захворювання.

Однією із вимог позивача є, витребувати у військової частини копію Акту про - нещасний випадок щодо перенесеної 11.06.2017 ОСОБА_1 травми.

Як встановлено судом, що в цей період позивач військову службу не проходив та розслідування за даним фактом у військовій частині не проводилось і не могло бути проведено з огляду на об`єктивні обставини.

Виходячи з наказу командира частини (по стройовій частині) від 04.05.2022 №114 та наказу командира частини (по стройовій частині) від 20.03.2023 №91 позивач проходив військову службу у військовій частині з 04.05.2022 по 20.03.2023.

Щодо неправомірних дій стосовно не надання відповіді на адвокатські запити, суд зазначає наступне:

Частиною першою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують позов, зокрема факти матеріально- правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

За приписами частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного права позивача та об`єктивного обов`язку відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України був розглянутий рапорт ОСОБА_1 щодо направлення позивача на для проходження військово-лікарської комісії, та повідомлено, що в ході розгляду рапорту позивача, було встановлено, що 20.03.2023 ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу військової частини (звільнено у запас) на підставі норм Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Отже, оскільки ОСОБА_1 станом на момент розгляду рапорту позивача не перебуває з військовою частиною у будь-яких правовідносинах то у військової частини не має можливості направити ОСОБА_1 для проходження військово-лікарської комісії.

05.04.2023 до командування ВЧ НОМЕР_1 був надісланий адвокатський запит № 8-К/23 від 05.04.2023 щодо необхідності отримання ним письмового направлення на ВЛК, а також щодо необхідності отримання відомостей про здійснення (нездійснення) повного розрахунку з ОСОБА_1 на день його звільнення з військової служби, а також про інші види грошового забезпечення, на які він має право.

Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України у листі № Б/52/12-1225А3 від 19.04.2023, в якій зазначено, що рапорт ОСОБА_1 , який надходив до військової частини було розглянуто в повному обсязі та за результатами позивачу було направлено відповідь засобами поштового зв`язку, документи щодо надання ОСОБА_1 статусу та відповідного посвідчення учасника бойових дій було військовою частиною направлено на розгляд уповноваженої комісії.

29.04.2023 до Полтавського зонального відділу ВСП Міністерства оборони України був надісланий адвокатський запит № 15-К/23 від 29.04.2023 щодо вжиття заходів реагування стосовно невиконання командуванням ВЧ НОМЕР_1 адвокатського запиту № 8-К/23 від 05.04.2023 в інтересах ОСОБА_1 . В подальшому від Полтавського зонального відділу ВСП Міністерства оборони України мною отримано лист № 1720 від 10.05.2023.

11.05.2023 від уповноваженої особи ВЧ НОМЕР_1 представником ОСОБА_1 отримано поштовий лист з наступними документами: листом ВЧ НОМЕР_1 № 6/52/12-1225 АЗ від 19.04.2023 щодо розгляду адвокатського запиту; фінансовою довідкою № 26 від 19.04.20 щодо розміру виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 05.04.2023 по 28.02.2023; фотокопією листа № К-15/22-1221 від 19.04.2023 щодо розгляду повторного рапорту ОСОБА_1 від 20.03.2023.

Зі змісту позовних вимог слідує, що позивачем оскаржується бездіяльність уповноважених осіб Військової частини НОМЕР_1 НГУ Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, як щодо нездійснення дій стосовно надання повного обсягу відомостей згідно поданого до Військової частини НОМЕР_1 НГУ Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України адвокатського запиту №8-К/23 від 05.04.2023 та вжиття законних заходів реагування щодо недотримання строків його виконання, так і щодо не здійснення дій по наданню позивачу згідно поданого ним рапорту письмового направлення разом з іншими необхідними документами: медичною та службовою характеристикою, актом про нещасний випадок щодо перенесеної травми 11.06.2017, яку позивач зазнав під час проходження служби в органах Національної поліції України та під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції, для проходження ВЛК, а також здійсненню в найкоротший законний строк з ним повного розрахунку по всіх видах грошового забезпечення, на які він мав та має право.

Фактично вказані позовні вимоги позивача до відповідачів хоча й випливають з правовідносин у сфері проходження публічної (у цьому випадку військової) служби, проте не є взаємопов`язаними та у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України та підлягають розгляду за правилами різних проваджень, для здійснення яких передбачено відмінні строки розгляду справ.

Так, провадження у справі щодо оскарження бездіяльності уповноважених осіб Військової частини щодо нездійснення дій стосовно надання повного обсягу відомостей згідно поданого до Військової частини адвокатського запиту №8-К/23 від 05.04.2023 та вжиття законних заходів реагування щодо недотримання строків його виконання має здійснюватися в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України та у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Натомість, розгляд справи щодо оскарження бездіяльності уповноважених осіб Військової частини стосовно не здійснення дій по наданню позивачу згідно поданого ним рапорту письмового направлення разом з іншими необхідними документами: медичною та службовою характеристикою, актом про нещасний випадок щодо перенесеної травми 11.06.2017, яку позивач зазнав під час проходження служби в органах Національної поліції України та під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції, для проходження ВЛК, а також здійсненню в найкоротший законний строк з ним повного розрахунку по всіх видах грошового забезпечення, на які він мав та має право, належить здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (або без виклику) сторін у шестидесятиденний строк з дня відкриття провадження у справі.

Відмінним у зазначених провадженнях є і склад заяв по суті справи.

Відтак, за поданою позовною заявою фактично підлягають вирішенню два окремих спори - одного суб`єкта звернення до суб`єкта владних повноважень - відповідача, при цьому, підставами виникнення спірних правовідносин сторін є різні звернення позивача, які стосуються різних правовідносин, на які відповідачем вчинено різні дії чи допущено бездіяльність.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надавши оцінку діям відповідача в спірних правовідносинах в контексті приписів ч. 2 ст. 2 та ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, суд дійшов висновку, що дії відповідача в спірних правовідносинах в повній мірі відповідають чинному законодавству, а правомірність своєї позиції відповідачем доведено належним чином.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ), третя особа: Головне управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, ), Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" (вул.Симона Петлюри, 64, м.Полтава, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарни безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко