Справа № 200/2601/23
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2023-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2023 року Справа№200/2601/23

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області, надісланий 07 червня 2023 року на адресу суду засобами поштового зв`язку , в якому позивач просить суд:

- визнати бездіяльність Малоданилівської селищної ради щодо ненадання ОСОБА_1 інформації на запит від 05 червня 2023 року протиправною;

- зобов`язати Малоданилівську селищну раду надати ОСОБА_1 повну та достовірну інформацію на запит від 05 червня 2023 року про всі вільні земельні ділянки, які перебувають у комунальній власності Малоданилівської селищної об`єднаної територіальної громади та можуть бути передані безоплатно у приватну власність з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для індивідуального дачного будівництва.

В обгрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 05 червня 2023 року він направив запит на отримання публічної інформації до відповідача про наявність земель державної та/або комунальної власності на території Малоданилівської селищної об`єднаної територіальної громади, які ще не надані у користування та можуть бути передані безоплатно у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для індивідуального дачного будівництва.

07 червня 2023 року за вих. № 02-23/С-37 відповідач листом повідомив про те, що надання запитуваної інформації є неможливим, оскільки Малоданилівська селищна рада зможе вести облік вільних земельних ділянок тільки після розроблення Комплексного плану просторового розвитку територіальної громади та генерального плану території населених пунктів, що входять до складу Малоданилівської селищної ради.

Запитувана ним інформація віднесена до публічної інформації, розпорядником якої є Малоданилівська селищна рада Харківського району Харківської області та повинна володіти нею, а тому, на відповідача поширюються вимоги Закону України Про доступ до публічної інформації.

Зазначає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність та протиправно відмовив у отриманні запитуваної інформації, що знаходиться у володінні суб`єкта владних повноважень, що передбачено Законом України Про доступ до публічної інформації.

Вважає, що відповідачем грубо порушено його право на отримання доступу до інформації, що знаходиться у володінні суб`єкта владних повноважень, відповідно до Закону України Про доступ до публічної інформації.

Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачем через відділ документообігу та архівної роботи суду надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивач отримав відповідь на свій запит у строки передбачені чинним законодавством. Селищною радою не було відмовлено у наданні інформації, а фактично зазначено про процес розробки документації необхідної для подальшого формування запитуваної інформації позивачем.

У зв`язку з неможливістю визначити відповідність місця розташування земельних ділянок містобудівній або іншій документації, селищна рада зможе вести облік вільних земельних ділянок тільки після розроблення Комплексного плану просторового розвитку територіальної громади та генерального плану території населених пунктів, що входять до складу Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області.

Селищною радою виконана значна частина робіт щодо розроблення геопросторових даних (об`єктовий склад та перелік атрибутивни.х даних) карторграфічної основи комплексного плану просторового розвитку території Малоданилівської селищної територіальної громади.

Однак, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введенням воєнного стану в Україні, відповідно до указу Президента України від 24 лютого 2022 року (зі змінами) вирішення питання стосовно розроблення Комплексного плану просторового розвитку території Малоданилівської селищної територіальної громади, плану зонування території, генеральних планів смт Мала Данилівка та села Черкаська Лозова Харківського району Харківської області значно ускладнюється.

Разом з тим Селищною радою вживаються всі відповідні та необхідні заходи щодо вирішення зазначеного питання по суті.

Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №200/2601/23 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

04 липня 2023 року на адресу суду надвійшов відзив Малоданилівської селищної ради.

Правом надання до суду відповіді на відзив відповідно до ст.163 Кодексу адміністративного судочинства України позивач не скористався.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_3 від 24 листопада 2016 року.

05 червня 2023 року ОСОБА_1 направив запит на отримання публічної інформації до відповідача про: наявність земель державної та/або комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути передані безоплатно у приватну власність (згідно зі ст. 121 Земельного Кодексу України, громадяни України мають право на безоплатне передання їм земельних ділянок з фондів державної та комунальної власності) для будівництва і обслуговування житлового будинку (площею до 0,15 га) на території Малоданилівської селищної об`єднаної територіальної громади; наявність земель державної та/або комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути передані безоплатно у приватну власність (згідно зі ст. 121 Земельного Кодексу України, громадяни України мають право на безоплатне передання їм земельних ділянок з фондів державної та комунальної власності) для індивідуального дачного будівництва (площею до 0,10 га) на території Малоданилівської селищної об`єднаної територіальної громади.

07 червня 2023 року за вих. № 02-23/С-37 відповідач листом повідомив про те, що для пошуку та систематизації неосвоєних та вільних земельних ділянок, визначення їх оптимальних параметрів та можливої адресної прив`язки для селищної ради необхідним являється першочергово розробити Комплексний план просторового розвитку територіальної громади, куди ввійдуть і генеральний план і детальні плани територій, що потребує значних фінансових затрат. В зв`язку з неможливістю визначити відповідність місця розташування земельних ділянок містобудівній або іншій документації, селищна рада зможе вести облік вільних земельних ділянок, тільки після розроблення комплексного плану просторового розвитку територіальної громади та генерального плану території населених пунктів, що входять до Малоданилівської селищної ради.

Позивач, вважає що відповідач допустив протиправну бездіяльність та протиправно відмовив в отриманні запитуваної інформації, що знаходиться у володінні суб`єкта владних повноважень, що передбачено Законом України Про доступ до публічної інформації, чим грубо порушено його право на отримання доступу до інформації, що знаходиться у володінні суб`єкта владних повноважень, відповідно до Закону України Про доступ до публічної інформації.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації врегульовані Законом України "Про інформацію" від 02.10.1992 № 2657-ХІI.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (далі Закон № 2939-VI).

Відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до статті 5 Закону № 2939-VI, одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно зі статтею 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Таким чином, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона має бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

Дослідивши інформаційний запит позивача, беручи до уваги характер запитуваної інформації, її походження та зміст, суд зазначає, що позивач звернувся до відповідача із проханням надати йому саме публічну інформацію.

Одночасно, встановивши приналежність запитуваної інформації до публічної, важливим є також ідентифікація відповідача як розпорядника цієї публічної інформації.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Підстави для відмови у наданні інформації на відповідний запит є вичерпними.

Відповідно до вимог частини першої статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Частиною другою статті 22 Закону № 2939-VI передбачено, що відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою у наданні інформації.

Згідно з вимогами частини третьої статті 22 Закону № 2939-VI, розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Згідно із частиною п`ятою статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах. До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

З огляду на зазначені норми суд дійшов висновку, що передусім саме зазначені органи згідно з їхньою компетенцією зобов`язані володіти інформацією про земельні ділянки комунальної або державної форми власності не надані у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вони також залишаються розпорядниками цієї інформації після її внесення до містобудівного та державного земельного кадастрів, якщо вона є у їхньому фактичному володінні.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що селищна рада зможе вести облік вільних земельних ділянок тільки після розроблення Комплексного плану просторового розвитку територіальної громади та генерального плану території населених пунктів, що входять до складу Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області, оскільки орган місцевого самоврядування або ж його виконавчий орган є, в силу закону, розпорядником такої інформації.

Відповідно до статті 12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Таким чином, виходячи з вимог статті 12 Земельного Кодексу України, фактично до повноваження міської ради відносяться земельні питання.

Ведення реєстру земельних ділянок, суд вважає, не можна ототожнювати з обов`язком володіння інформацією про земельні ділянки комунальної і державної форм власності, які не надані у користування та можуть бути використані під забудову і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

У даному випадку, суд виходить із того, чи є відповідна сільська рада розпорядником такої інформації, в тому числі і після її внесення до містобудівного та державного земельного кадастрів.

Водночас, враховуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що запитувана позивачем інформація у запиті від 05 червня 2023 року віднесена до публічної інформації, розпорядником якої є Малоданилівська селищна рада, а тому, на відповідача поширюються вимоги Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Відповідно до положень статті 14 Закону № 2939-VI, розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Суд зазначає, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача, у даному випадку, є спонукання відповідача надати повну, достовірну інформацію про всі вільні земельні ділянки, які перебувають у комунальній власності Малоданилівської селищної об`єднаної територіальної громади та можуть бути передані безоплатно у приватну власність з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для індивідуального дачного будівництва, оскільки відповідач не надав повної та достовірної інформації, яка стосувалася б та в повному обсязі охоплювалась площиною запитуваної позивачем інформації.

Відтак, висновки суду у цій справі щодо зобов`язання відповідача надати повну, достовірну інформацію про вільні земельні ділянки відповідають висновкам Верховного Суду, які викладені у постановах від 07 лютого 2020 року у справі № 127/13710/17, від 06 лютого 2020 року у справі № 369/8351/16-а, від 27 листопада 2019 року у справі № 127/28475/15-а, від 21 квітня 2021 року № 335/11624/19(ЗП/280/119/19).

Крім того, відповідно до частини третьої статті 22 Законом України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. Однак, як свідчать наявні матеріали справи, відповідачем вищевказані приписи вимог Закону також залишені поза увагою.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Тобто, обов`язок доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень одночасно покладено на усіх учасників процесу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог частини другої статті 77 КАС України відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності дій (бездіяльності) в частині відмови у доступі до публічної інформації та останнім не заперечувався факт відмови в доступі до публічної інформації шляхом не надання повної та достовірної інформації.

Відповідачем не надано жодних доказів наявності підстав для відмови у наданні інформації на відповідний запит, що передбачений положеннями частини першої статті 22 Закону № 2939-VI, зокрема, що інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Крім цього, суд не приймає до уваги, як доказ на підтвердження правомірності дій відповідача інформацію про те, що останнім не проведено розроблення Комплексного плану просторового розвитку території Малоданилівської селищної територіальної громади, плану зонування території, генеральних планів смт Мала Данилівка та села Черкаська Лозова Харківського району Харківської області земель, оскільки вказана обставина свідчить лише про бездіяльність відповідного органу місцевого самоврядування. Крім цього, як вже було зазначено судом, у випадку, якщо відповідач вважає, що запитувана позивачем інформація знаходиться у розпорядженні іншого суб`єкта, то він зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від його сплати на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257-262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області (, місцезнаходження: вул. Ювілейна, буд.5, смт. Мала Данилівка, Дергачівський район, Харківська область, 62341) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити понвістю.

Визнати бездіяльність Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області щодо ненадання ОСОБА_1 інформації на запит від 05 червня 2023 року протиправною.

Зобов`язати Малоданилівську селищну раду Харківського району Харківської області надати ОСОБА_1 повну та достовірну інформацію на запит від 05 червня 2023 року про всі вільні земельні ділянки, які перебувають у комунальній власності Малоданилівської селищної об`єднаної територіальної громади та можуть бути передані безоплатно у приватну власність з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для індивідуального дачного будівництва.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження 23 серпня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Повідомити сторін, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі Електронний суд.

Направлення даного рішення суду здійснювати шляхом електронного листування на електронні адреси учасників справи.

Інформацію щодо роботи суду можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://adm.dn.court.gov.ua.

Суддя А.С. Зеленов