Справа № 200/2786/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2023 року Справа№200/2786/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - 1-й відповідач) та до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - 2-й відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивачки періоду роботи на підприємстві ВАТ "Дружківське автотранспортне підприємство 31418", а потім - ВАТ "Дружківське автотранспортне підприємство 11418", з 01.08.1987 року по 24.01.1996 року та перерахунку пенсії - незаконними;

- скасувати як незаконне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 17.03.2023 року про відмову в перерахунку;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до загального стажу позивачки період роботи на підприємстві ВАТ "Дружківське автотранспортне підприємство 31418", а потім - ВАТ "Дружківське автотранспортне підприємство 11418", з 01.08.1987 року по 24.01.1996 року, здійснити перерахунок пенсії з часу її призначення.

В обґрунтування позову позивачка зазначає, що 17.03.2023 року на наслідками розгляду її заяви від 13.03.2023 року 2-м відповідачем прийнято рішення, яким позивачці відмовлено у перерахунку пенсії через відсутність законних підстав.

Як вказує позивачка, під час розгляду заяви від 13.03.2023 року про перерахунок пенсії та прийняття відповідного рішення від 17.03.2023 року до її страхового стажу не зараховано період роботи у ВАТ "Дружківське автотранспортне підприємство 31418", а потім - у ВАТ "Дружківське автотранспортне підприємство 11418", з 01.08.1987 року по 24.01.1996 року, через відсутність даних про реорганізацію підприємства.

Із зазначеним вище рішенням 2-го відповідача позивачка не погоджується і вважає його протиправним та таким, що не відповідає чинному законодавству.

Відповідачі позов не визнали, подали до суду відзиви на позовну заяву, в яких просять суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідачі, серед іншого, вказують на те, що рішення від 17.03.2023 року № 99, яким позивачці відмовлено у перерахунку пенсії, є повністю законним та обґрунтованим.

Як зазначається відповідачами у відзивах на позов, під час розгляду заяви позивачки від 13.03.2023 року до її страхового стажу не зараховано період роботи з 01.08.1987 року по 24.01.1996 року на підприємстві Дружківське автотранспортне підприємство № 31418 на посаді економіста планового відділу, оскільки довідка № 42/60Б-1 від 25.03.2009 року була видана ВАТ "Дружківське автотранспортне підприємство 11418" та підписана арбітражним керівником - ліквідатором, однак дані про реорганізацію підприємства відсутні.

За наведених обставин 2-м відповідачем рішенням № 99 від 17.03.2023 року було відмовлено позивачці у перерахунку пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.06.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі № 200/2786/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується відповідною копією паспорта серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, код за , місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, та Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, код за , місцезнаходження: 54008, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1, є органами державної влади, що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком.

13.03.2023 року позивачка звернулася до органів Пенсійного фонду із заявою (разом із доданими до неї документами) про перерахунок (допризначення) пенсії у зв`язку з наданням додаткових документів про стаж.

До вказаної заяви позивачкою, серед іншого, було додано довідку від 25.03.2009 року за № 42/60Б-1 щодо періоду з 01.08.1987 року по 24.01.1996 року.

Подана заява була опрацьована за принципом екстериторіальності згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

17.03.2023 року за наслідками розгляду заяви 2-м відповідачем було прийнято рішення № 99, яким позивачці відмовлено у перерахунку пенсії.

Згідно із цим рішенням у долученій до заяви довідці від 25.03.2009 року № 42/60Б-1, виданій ВАТ "Дружківське автотранспортне підприємство 11418", зазначено, що заявниця працювала у період з 01.08.1987 року по 24.01.1996 року на посаді економіста планового відділу. Довідка надана на підставі наказів по відділу кадрів та особистої картки, завірена печаткою ВАТ "Дружківське автотранспортне підприємство 11418", підписана арбітражним керівником - ліквідатором ВАТ "Дружківське автотранспортне підприємство 11418". Дані про реорганізацію підприємства відсутні.

У зв`язку з даними обставинами під час розгляду заяви позивачки від 13.03.2023 року та прийняття 2-м відповідачем оскаржуваного рішення від 17.03.2023 року № 99 до її страхового стажу було не зараховано вказаний вище період роботи з 01.08.1987 року по 24.01.1996 року у ВАТ "Дружківське автотранспортне підприємство 31418", а потім - у ВАТ "Дружківське автотранспортне підприємство 11418", та відмовлено у перерахунку пенсії.

Про прийняття 2-м відповідачем спірного рішення від 17.03.2023 року № 99 про відмову в перерахунку пенсії позивачку було повідомлено 1-м відповідачем листом від 27.04.2023 року № 0500-0207-8/34394, із додаванням до нього копії цього рішення.

З метою роз`яснення підстав відмови у перерахунку пенсії за заявою від 13.03.2023 року позивачка зверталася до 1-го відповідача із відповідним запитом, на який 1-м відповідачем було надано відповідь, аналогічну за своїм змістом оскаржуваному рішенню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Судом установлено, що позивачці призначено пенсію за віком на підставі норм Закону № 1058-IV, починаючи з 14.02.2023 року.

Отже, спірним питанням даної справи є питання про перерахунок раніше призначеної пенсії у зв`язку з поданням позивачкою додаткових документів для перерахунку пенсії.

Положеннями статті 44 Закону № 1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Відповідно до статті 98 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ) установлено, що перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток й інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку. Якщо ж пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв`язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.

Порядок підтвердження стажу роботи регламентується статтею 62 Закону № 1788-ХІІ.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ (яка кореспондуються зі статтею 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

У трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_3 від 29.01.1981 року щодо спірного періоду роботи наявні такі записи:

- № 5: 01.08.1987 року - прийнята на посаду економіста планового відділу (Дружківське АТП-31418);

- № 6: 17.09.1987 року - переведена на посаду начальника планового відділу;

- № 7: 01.01.1988 року - Дружківське АТП-31418 перейменоване у Дружківське АТП- 11418 (наказ Мінавтотранс № 286 від 29.12.1987 року);

- № 8: 24.01.1996 року - звільнена за статтею 38 КЗпП України (за власним бажанням).

Суд зауважує, що дані записи у трудовій книжці позивачки здійснені належним чином та не мають дефектів їх вчинення, що не заперечується відповідачами.

Таким чином, наявні у трудовій книжці позивачки записи підтверджують факт її роботи у період з 01.08.1987 року по 24.01.1996 року спочатку на підприємстві Дружківське АТП-31418, а потім, після перейменування, на підприємстві Дружківське АТП-11418. При цьому в записі № 7 трудової книжки позивачці зафіксований факт перейменування підприємства.

Позивачкою до справи, крім довідки № 42/60Б-1 від 25.03.2009 року, яка видана ВАТ "Дружківське автотранспортне підприємство 11418" та підписана арбітражним керівником - ліквідатором ВАТ "Дружківське автотранспортне підприємство 11418", було також надано довідку № 42/60Б від 25.03.2009 року, яка теж видана ВАТ "Дружківське автотранспортне підприємство 11418" і підписана арбітражним керівником - ліквідатором ВАТ "Дружківське автотранспортне підприємство 11418".

Цією довідкою підтверджується, що Дружківське АТП 31418 на підставі наказу № 286 від 29.12.1987 року було перейменоване у Дружківське АТП 11418, яке за розпорядженням № 533 від 23.08.1995 року було реорганізоване у ВАТ "Дружківське АТП 11418".

Відтак, наданими до цієї справи доказами повністю підтверджується факт реорганізації підприємства, на якому працювала позивачка протягом спірного періоду.

Суд зауважує, що відповідно до вимог Порядку № 22-1 пенсійний орган при прийманні документів щодо призначення пенсії не позбавлений права направляти відповідні запити для отримання необхідних відомостей з державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних до власників (розпорядників) зазначених відомостей.

При цьому, в разі відсутності необхідних документів або їх неналежного оформлення, пенсійний орган повинен повідомити заявника про необхідність надання ним додаткових документів або дооформлення поданих документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії (пункт 4.2. Порядку № 22-1).

У даному випадку 2-й відповідач прийняв оскаржуване рішення № 99 від 17.03.2023 року про відмову в перерахунку пенсії, обмежившись обсягом первісно поданих позивачкою документів та без урахування наведених вище обставин.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто позивачка, як громадянка України, у розрізі цієї справи, за умови підтвердження трудового стажу, наділена правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Правова позиція аналогічного змісту була викладена Верховним Судом у постановах від 28.08.2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25.09.2018 року у справі № 242/65/17 та від 27.02.2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Зважаючи на це, а також приймаючи до уваги викладені у постановах Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 05.08.2020 року у справі № 127/9289/17, від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19 правові позиції, суд приходить до висновку, що під час розгляду заяви позивачки про перерахунок пенсії від 13.03.2023 року 2-м відповідачем безпідставно не було зараховано до її страхового стажу період роботи з 01.08.1987 року по 24.01.1996 року, у зв`язку з чим прийняте 2-м відповідачем рішення № 99 від 17.03.2023 року є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо обраного позивачкою способу захисту суд вважає за необхідне зазначити таке.

У своїй позовній заяві позивачка просить суд, зокрема, визнати протиправними дії 1-го відповідача стосовно відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи позивачки з 01.08.1987 року по 24.01.1996 року та у перерахунку пенсії.

Одночасно позивачка просить суд скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 17.03.2023 року про відмову в перерахунку пенсії як незаконне (не зазначаючи при цьому номер оскаржуваного рішення).

Суд зауважує, що за наявності протиправного рішення (яке створює негативні правові наслідки для позивачки) суб`єкта владних повноважень про відмову в перерахунку пенсії, як результату вчинення ним дій, визнання таких дій (тобто дій стосовно відмови у проведенні перерахунку пенсії) протиправними не є необхідним, ефективним та достатнім способом захисту порушених прав і саме по собі не призведе до відновлення порушених прав.

Таким чином, у цьому випадку необхідним, ефективним і достатнім способом захисту та відновлення порушених прав позивачки є визнання протиправним та скасування рішення про відмову в перерахунку пенсії (а не визнання дій протиправними), а також зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії.

Крім того, суд звертає увагу на те, що розгляд заяви позивачки від 13.03.2023 року про перерахунок пенсії та прийняття рішення № 99 від 17.03.2023 року, згідно з яким позивачці відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.08.1987 року по 24.01.1996 року та у проведенні перерахунку пенсії, здійснювались 2-м відповідачем, тобто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Суд зазначає, що дії зобов`язального характеру, як спосіб відновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом виключно до того органу, дії, бездіяльність чи рішення якого визнані протиправними та (або) скасовані.

Відтак, у даній справі дії зобов`язального характеру можуть бути застосовані лише до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, як до того органу, рішення якого визнається судом протиправним і скасовується.

За цих обставин у задоволенні позовних вимог щодо Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області слід відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 10 частини 2 та абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зауважує, що вирішення питання про перерахунок пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії, а не зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з часу її призначення.

Таким чином, з метою повного та ефективного захисту і відновлення порушених прав позивачки, застосувавши положення частини 2 статті 9, статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 17.03.2023 року № 99 яким позивачці було відмовлено у перерахунку пенсії;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву позивачки про перерахунок пенсії від 13.03.2023 року, зарахувавши до її страхового стажу період роботи з 01.08.1987 року по 24.01.1996 року.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачкою документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1074,00 грн. (квитанція від 05.05.2023 року).

Суд зауважує, що сума судового збору, яка підлягала сплаті за подання цього позову до адміністративного суду, складає 1073,60 грн.

Докази здійснення інших судових витрат позивачкою не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачкою, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою (постанова Верховного Суду від 06.10.2020 року у справі № 826/11984/16).

Суд, застосувавши частину 2 статті 9 і статтю 245 КАС України, задовольнив пов`язані між собою немайнові позовні вимоги про визнання про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії щодо 2-го відповідача, у зв`язку з чим за рахунок бюджетних асигнувань 2-го відповідача на користь позивачки підлягають присудженню понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись нормами Конституції України, Законів України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та "Про пенсійне забезпечення", постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 17.03.2023 року № 99, яким ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (код за , місцезнаходження: 54008, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про перерахунок пенсії від 13.03.2023 року, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.08.1987 року по 24.01.1996 року.

У задоволенні позовних вимог щодо Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (код за , місцезнаходження: 54008, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Повне судове рішення складене 21 серпня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч