Справа № 160/16134/23
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІІН НОМЕР_1 на день виникнення права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, на 22 лютого 2023 року, до страхового стажу та до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 періоди роботи з 01.08.2017 року по 30.11.2017 року в ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» як особі, яка працювала повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1, та зарахувати до пільгового стажу роботи всі періоди зазначені у довідках про пільговий стаж по Списку № 1, загальний стаж роботи по Списку № 1 складає 11 років 01 місяці 28 днів;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 пенсію на пільгових умовах по Списку № 1 зі зниженням пенсійного віку на 10 років з 22 лютого 2023 року - з дня звернення до відповідача з відповідною заявою - відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області застосовувати з 18 лютого 2023 року при розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , виходячи з середньомісячного заробітку для обчислення пенсій, розрахований за даними персоніфікованого обліку з 01.01.2000 року по 28.01.2023 року, враховуючи показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені, як середній показник за 2020-2022 роки;
- стягнути з відповідача судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протиправні дії пенсійного органу порушують право позивача на пенсійне забезпечення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за правилами ст. 263 КАС України.
Роз`яснено відповідачам про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України.
Витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у термін, що встановлений для подачі відзиву на позовну заву, засвідчену належним чином копію відмовної пенсійної справи позивача.
Відповідач у наданому відзиві проти позовних вимог заперечував та зазначив, що діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, зазначив, що в призначенні пенсії відмовлено правомірно.
Крім того, на виконання ухвали суду відповідачем надано копії матеріалів пенсійної справи.
Згідно ч. 3, 4 ст. 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач 28.02.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішенням № 96 від 07.03.2023 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах, до виплати встановлено 9109,32 грн. Страховий стаж становив 42 роки 2 місяці 4 дні, робота за Списком № 1 10 років 4 місяці 26 днів.

У подальшому Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 96 від 03.04.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. У рішенні пенсійним органом зазначено, що до пільгового стажу за Списком № 1 зараховано 9 років 4 місяці 5 днів. До пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано стаж роботи з 28.12.2000 по 14.01.2002, оскільки наявна перерва в атестації робочих місць, згідно довідки № 62/14 від 02.12.2021, виданої ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», атестація проведена 28.12.1995. До загального страхового стажу заявника зараховано всі періоди.

Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області № 79 від 23.05.2023 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах, до виплати встановлено 8736,98 грн. Страховий стаж становив 43 роки 8 місяців 2 дні, робота за Списком № 1 10 років 2 місяці 12 днів.

У зв`язку з непогодженням з розрахунком пенсії позивач звернувся до відповідача.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 79 від 15.06.2023 у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 повторно відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. У рішенні зазначено, що страховий стаж складає 41 рік 6 місяців 4 дні, робота за Списком № 1 становить 9 років 11 місяців 12 днів. До розрахунку пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно ОК-5 з 01.08.2017 по 30.11.2017, оскільки відсутня сплата страхових внесків.

Не погоджуючись з викладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом №1058-IV.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Щодо відсутності необхідного пільгового стажу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-ІV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

50 років - по 31 березня 1965 року включно;

50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;

51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;

51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;

52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;

52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;

54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;

55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1058-ІV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

За правилами статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина 5статті 45 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07.07.2014) (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.1. Порядку № 22-1 встановлено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За приписами статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-XII від 05.11.1991 (зі змінами) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Суд зазначає, що згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_2 позивач працював у спірних періодах:

- 25.08.1998 прийнято до цеху безшовних труб слюсарем-ремонтником 4 розряду до АТ «Дніпропетровський трубний завод»;

- 01.10.1998 слюсар-ремонтник на дільницю гарячого прокату труб № 2 там же;

- 01.06.2000 слюсар-ремонтник 5 розряду там же;

- 14.01.2002 звільнено за ст. 38 КЗпП України;

- 14.02.2014 прийнято в трубоволочильний цех № 3 ковалем на молотах та пресах 3 розряду до ПАТ «Дніпропетровський трубний завод»;

- 01.07.2014 переведено ковалем на молотах та пресах 4 розряду там же;

- 24.09.2018 звільнено за ст. 38 КЗпП України;

- 26.09.2018 прийнято до прокатного цеху № 2 оператором поста керування 4 розряду (зайнятий на гарячих ділянках робіт) до ПрАТ «Дніпропетровський металургійний завод»;

- 02.01.2019 переведено в прокатний цех № 1 слюсарем-ремонтником 5 розряду (зайнятий на гарячих ділянках робіт) черговий персонал механослужби;

- 22.01.2019 переведено та же слюсарем-ремонтником 5 розряду (зайнятий ремонтом устаткування у умовах діючого виробництва) ремонтний персонал механослужби;

- 24.05.2019 переведено та же слюсарем-ремонтником 5 розряду (зайнятий ремонтом устаткування у умовах діючого виробництва) черговий персонал механослужби;

- 01.02.2022 переведено до вуглекоксовий цех коксохімічного виробництва машиністом електропоїзда гасильного вагону 4 розряду дільниці виробництва коксу.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Відповідно до наданих до пенсійного органу та суду позивачем довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за №№ 30/1 та 30/2 від 24.04.2023 та за № 16.4/80 від 27.02.2023 у наступні періоди позивач працював:

ПАТ «Дніпропетровський трубний завод»

- з 25.08.1998 по 14.01.2002 на виробництві - трубне (цех безшовних труб) на посаді слюсар-ремонтник 1030400а-1754а, що передбачено пунктом а, підрозділу 4 розділу III Списку № 1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, що становить 3 роки 04 місяці 20 днів;

- з 14.02.2014 по 31.12.2014 на виробництві - трубне (трубоволочильний цех-3), на посаді коваль на молотах та пресах, що передбачено позицією 3,4а, що передбачено пунктом а, підрозділу 4 розділу III Списку № 1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, що становить 0 років 10 місяців 18 днів;

- з 01.01.2015 по 02.08.2016 на виробництві - трубне (трубоволочильний цех-3), на посаді коваль на молотах та пресах, що передбачено позицією 3,4а, що передбачено пунктом а, підрозділу 4 розділу III Списку № 1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, що становить 1 рік 01 місяць 15 днів;

- з 03.08.2016 по 31.03.2018 на виробництві - трубне (трубоволочильний цех-3), на посаді коваль на молотах та пресах, що передбачено підрозділом 4 розділу III Списку № 1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461, що становить 1 рік 07 місяців 29 днів;

- з 01.04.2018 по 24.09.2018 на виробництві - трубне (трубоволочильний цех-3), на посаді коваль на молотах та пресах, що передбачено підрозділом 4 розділу III Списку № 1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, що становить 0 років 05 місяців 22 дні;

ПрАТ «Дніпровський металургійний завод»

- з 26.09.2018 по 01.01.2019 на виробництві - чорна металургія (прокатне виробництво), на посаді оператор поста керування, що передбачено пунктом - робітники, підрозділом 3 розділу III Списку № 1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, що становить 0 років 03 місяці 06 днів;

- з 02.01.2019 по 21.01.2019 на виробництві - чорна металургія (загальні професії), на посаді слюсар-ремонтник, що передбачено підрозділом 6 розділу III Списку № 1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, що становить 0 років 00 місяців 20 днів;

- з 22.01.2019 по 23.05.2019 на виробництві - чорна металургія (загальні професії), на посаді слюсар-ремонтник, що передбачено підрозділом 6 розділу III Списку № 1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.07.2017 року № 479, що становить 0 років 04 місяців 02 днів;

- з 24.05.2019 по 31.01.2022 на виробництві - чорна металургія (загальні професії), на посаді слюсар-ремонтник, що передбачено підрозділом 6 розділу III Списку № 1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.07.2017 року № 479, що становить 02 років 01 місяць 16 днів;

- з 01.02.2022 по 31.01.2023 на виробництві - виробництво коксопродуктів (коксове, не коксове та термоантрацитове виробництво), на посаді машиніст електровоза гасильного вагону дільниці виробництва коксу вуглекоксового цеху коксохімічного виробництва, як машиністи електровозів гасильних вагонів, що передбачено пунктом - робітники, підрозділом 1 розділу IV Списку № 1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461, що становить 01 рік 00 місяців 00 днів.

Суд зазначає, що вказані довідки містять посилання на підстави їх видачі.

Крім того, довідки містять конкретні відомості визначені Порядком № 637 щодо періодів роботи позивача, професії або посади, характеру виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано зазначені довідки.

Отже, довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» №№ 30/1 та 30/2 від 24.04.2023 та ПрАТ «Дніпропетровський металургій завод» № 16.4/80 від 27.02.2023 є належними та допустимими доказами, які підтверджують наявність у позивача пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.

Суд наголошує, що, згідно наявного у пенсійній справі розрахунку форми РС-право, позивачу до пільгового стажу за Списком № 1 зараховано 9 років 11 місяців 12 днів.

Зокрема, з вказаних періодів до пільгового стажу не зараховано періоди з 28.12.2000 по 14.01.2002, з 14.07.2015 по 31.12.2015, з 01.08.2017 по 30.11.2017, з 23.09.2018 по 24.09.2018, з 16.11.2019 по 31.12.2019, з 01.02.2020 по 17.06.2020, з 26.09.2021 по 14.10.2021, 08.11.2021 по 10.11.2021.

Разом з цим, відповідно до наданої позивачем довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за № 16.4/80 від 27.02.2023 наданої ПрАТ «Дніпровський металургійний завод», не включаються до пільгового стажу наступні періоди:

- з 16.11.2019 по 31.12.2019 - період простоїв у зв`язку з тимчасовим виведенням основних засобів прокатного цеху № 1;

- з 01.02.2020 по 17.06.2020 - період простою устаткування прокатного цеху № 1;

- з 26.09.2021 по 14.10.2021, з 08.11.2021 по 10.11.2021 - у зв`язку з зупинкою виробничого процесу в прокатному цеху № 1, встановленням режиму простою або виконанням робіт в умовах недіючого виробництва.

Суд наголошує, що не включення до пільгового стажу, відповідно до вказаної довідки, даних періодів позивачем згідно змісту позовної заяви не оскаржується, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх окремого дослідження.

Щодо незарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 28.12.2000 по 14.01.2002, з 14.07.2015 по 31.12.2015, з 23.09.2018 по 24.09.2018, суд зазначає таке.

Робота у вказані періоди на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, підтверджується записами трудової книжки позивача, а також довідкою про підтвердження наявного трудового стажу від 24.04.2023 за № 30/1, які досліджено судом вище.

Будь-яких застережень щодо наявності підстав невключення даних періодів довідка не містить та судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано вказані періоди до пільгового стажу позивача.

Суд також звертає увагу на необгрунутованість незарахування до пільгового стажу періоду роботи з 28.12.2000 по 14.01.2002 з підстави наявності перерви в атестації робочих місць, що наведена у рішенні про відмову у призначенні пенсії ГУ ПФУ в Харківській області № 96 від 03.04.2023.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації)

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Крім того, відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця або проведено з певними порушеннями мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Щодо незарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.08.2017 по 30.11.2017 у зв`язку з несплатою страхових внесків, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у тому числі які є резидентами Дія Сіті, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за гіг-контрактами, іншими договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV, платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону №1058-IV, обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами 4-6, 9, 10 статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

При цьому, суд наголошує, що виходячи зі змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді незарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Крім того, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача як застрахованої особи, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права на пенсію в належному розмірі.

Верховним Судом у постановах від 17 липня 2019 р. (справа № 144/669/17), від 20 березня 2019 р. (справа № 688/947/17), від 30 вересня 2019 р. (справа №414/736/17), від 02 серпня 2022 р. (справа №560/4616/20) зазначено, що не нарахування та несплата страхувальником страхових внесків за працівника, не може бути підставою для неврахування йому в майбутньому певних періодів роботи до складу страхового стажу для призначення пенсії.

Суд наголошує, що період роботи позивача з 01.08.2017 по 30.11.2017 на посаді коваля на молотах та пресах в трубоволочильному цеху № 3 у ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_2 та довідкою про підтвердження трудового стажу № 30/2 від 24.04.2023.

Вказаний спірний період входить до безперервного періоду - з 01.01.2016 по 22.09.2018, який згідно форми РС-право зараховано відповідачем до пільгового стажу за Списком № 1.

Крім того, відповідно до матеріалів справи, спір між сторонами щодо віднесення даного спірного періоду роботи до пільгового стажу відсутній.

З огляду на викладене, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що відповідачем при розрахунку пільгового стажу позивача (наявна у справі форма РС-право та рішення № 79 від 15.06.2023 пільговий стаж - 9 років 11 місяців 12 днів) протиправно не враховано до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періоди роботи з 28.12.2000 по 14.01.2002, з 14.07.2015 по 31.12.2015, з 23.09.2018 по 24.09.2018 та з 01.08.2017 по 30.11.2017.

Щодо права на пенсію зі зниженням пенсійного віку.

Відповідно до абз. 4 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV, працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Аналогічні положення містить ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з цим, судом встановлено, що позивач при зверненні 28.02.2023 до пенсійного органу досяг необхідного пенсійного віку (50 років), страхового стажу (понад 25 років) та, з урахуванням висновків суду щодо необхідності додаткового зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 28.12.2000 по 14.01.2002, з 14.07.2015 по 31.12.2015, з 23.09.2018 по 24.09.2018 та з 01.08.2017 по 30.11.2017, пільгового стажу (понад 10 років), а отже, згідно положень ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мав право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 навіть без зниження пенсійного віку.

Відповідно, до п. 16 «Прикінцевих положень» Закону № 1058-ІV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Суд дійшов висновку, що з огляду на аналогічність положень двох вищевказаних законів, що є чинними на дату звернення до пенсійного органу, пенсія позивачу має бути призначена, відповідно до Закону № 1058-ІV.

Щодо вимоги застосовувати з 18 лютого 2023 року при розрахунку розміру пенсії, виходячи з середньомісячного заробітку для обчислення пенсій, розрахований за даними персоніфікованого обліку з 01.01.2000 по 28.01.2023, враховуючи показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені, як середній показник за 2020-2022 роки.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Відомостей про порушення прав позивача в цій частині позовних вимог матеріали справи не містять та позивачем не доведено.

Таким чином, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України права, свободи та інтереси осіб підлягають захисту у разі встановленням судом факту їх порушення, а отже, такі вимоги позивача є передчасними.

Відповідно до встановлених обставин у справі, з огляду на відмову у призначенні пенсії, вказане питання пенсійним органом не вирішувалось, а тому дане право позивача станом на дату звернення до суду не є порушеним, а вимоги передчасними.

Убезпечення в майбутньому від порушення прав не узгоджуються із завданням адміністративного судочинства, оскільки в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише реально порушені права, а суд позбавлений права задовольняти вимоги на майбутнє.

Щодо вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з п.п.3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Крім того, щодо дискреційних повноважень, Верховний Суд зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Наведені висновки викладені у постанові Верховного Суду, зокрема, від 11.04.2018 у справі № 806/2208/17.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тому, з урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію.

Щодо дати з якої призначається пенсія за віком, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З урахуванням звернення позивача із заявою до пенсійного органу 28.02.2023 в межах 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку (50 років), пенсія має бути призначена з 03.01.2023.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених висновків та ефективності захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що належним способом захисту є визнання протиправним та скасування Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 79 від 15.06.2023 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 періоди роботи з 28.12.2000 по 14.01.2002, з 14.07.2015 по 31.12.2015, з 23.09.2018 по 24.09.2018 та з 01.08.2017 по 30.11.2017 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків викладених у рішенні суду.

Частиною 2 ст. 2 КАС України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 79 від 15.06.2023 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, періоди роботи з 28.12.2000 по 14.01.2002, з 14.07.2015 по 31.12.2015, з 23.09.2018 по 24.09.2018 та з 01.08.2017 по 30.11.2017.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 03.01.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків викладених у рішенні суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 22 серпня 2023 року.

Суддя Н.Є. Калугіна