Справа № 520/21852/23
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2023-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні адміністративного позову

"25" серпня 2023 р. № 520/21852/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді - Полях Н.А., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в порядку ч. 1 ст. 154 КАС України без повідомлення учасників по справі за позовною завою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині встановлення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 64% грошового утримання судді , який працює на відповідній посаді та в частині не зарахування до стажу роботи судді ОСОБА_1 період з 01.04.2023 по 25.05.2023, яка у цей період фактично працювала на посаді судді Східного апеляційного господарського суду;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання період з 01.04.2023 по 25.05.2023 роботи на посаді судді Східного апеляційного господарського суду;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання, як судді у відставці у розмірі 66% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру, здійснивши перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 31.05.2023 року, виходячи з розміру 66 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, та виплатити ОСОБА_1 недоотриману різницю між фактично отриманою та належної до сплати сумою щомісячного грошового утримання з 31.05.2023 до моменту здійснення перерахунку.

Після подання позовної заяви позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просила:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення ПФУ від 11.08.2023 № 98 до закінчення розгляду справи по суті та набрання чинності рішення по справі № 520/21852/23;

- виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 до набрання чинності рішення по справі № 520/21852/23 здійснювати відповідно до рішення ПФУ від 07.06.2023 № 98, за яким відбувалися виплати призначеної суми (142936,00 грн.) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 до звернення з позовом по даній справі.

Разом із позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив:

- вжити заходи забезпечення позову про зупинення постанови ВП № 61111623 від 31.01.2020 р. державного виконавця до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, зазначила, що з тексту даного рішення вбачається, що відповідач самостійно, без законних підстав і без повідомлення позивача провів перерахування, шляхом зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 64 % до 54 % , призначеного позивачу рішенням ПФУ від 07.06.2023 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Отже, рішення ПФУ від 11.08.2023 є протиправним та фактично таким, що позбавляє позивача соціальних гарантій, що є недопустимим та порушує права й законні інтереси позивача. Крім того, у рішенні ПФУ від 11.08.2023 зазначено про здійснення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 31.05.2023. На підставі цього рішення ПФУ від 11.08.2023 року, передбачено утримання з 31.05.2023 частини сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці , яка виплачувалась мені у червні, липні, серпні 2023 року. На підставі викладеного просила задовольнити заяву в повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та заяви про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Згідно із приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до приписів ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищенаведені норми права, суд зазначає, що розглядаючи питання про забезпечення позову та оцінюючи письмові докази, необхідно пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

З цього приводу суд звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів того, що невжиття заходів, про які він просить, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Судом враховується правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року по справі №826/13306/18, згідно якої суд зазначає, що обґрунтовуючи клопотання про забезпечення позову щодо "очевидності" ознак протиправної бездіяльності відповідача та порушення прав позивача, то попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваної бездіяльності поза обґрунтованим сумнівом. Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів, повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Виходячи з завдання адміністративного судочинства та цілей, які спрямовані на вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що у заяві про забезпечення позову позивачем не наведено беззаперечних доводів, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або є очевидними ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Зазначені в заяві про забезпечення позову обставини можуть бути встановлені виключно в ході судового розгляду адміністративної справи по суті при перевірці правомірності оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись приписами ст. ст. 90, 150, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Н.А. Полях